ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1343/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Ревелюк Т.О. - службове посвідчення №058864 від 21.12.2020;

від Кабінету Міністрів України: Нечипоренко І.П. - представник, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Кабінету Міністрів України; 2) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області;

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік";

2) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області;

про визнання незаконним та скасування рішення Народицької селищної ради, зобов`язання повернути земельні ділянки

Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України і Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" та Народицької селищної ради про визнання незаконним і скасування рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020, а також зобов`язання повернути земельні ділянки, кадастрові номери :09:000:0004 й :09:000:0002, загальною площею 54,00га, до земель запасу.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається, зокрема, на порушення 2-им відповідачем норм чинного законодавства щодо повноважень розпорядження спірними земельними ділянками.

В якості правових підстав позову прокурор зазначає ст.19 Конституції України, ст.12, 15 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.12, 13, 20, 21, 23, 79-1, 93, 122-124, 125, 126, 134 Земельного кодексу України, ст.2, 13, 14, 15 Закону України "Про оренду землі", ст.24, 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.11, 16, 21, 391, 638 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 04.01.2022 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.06.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/1343/21 до судового розгляду по суті; призначити судове засідання.

Ухвалою суду від 09.08.2022 постановлено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі №906/1343/21 та призначити підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1343/21 до судового розгляду по суті.

Прокурор у судовому засіданні 01.11.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників 2-го позивача та відповідачів.

Представник 1-го позивача у судовому засіданні 01.11.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Також не заперечував проти розгляду справи за відсутності представників 2-го позивача та відповідачів.

Представник 2-го позивача в судове засідання 01.11.2022 не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений вчасно засобами електронного зв`язку, про що свідчить відповідна роздруківка відправлення копії ухвали суду від 18.10.2022 (а.с. 30-31, т.2).

Представник Народицької селищної ради у судове засідання 01.11.2022 не з`явився. 01.11.2022 до суду повернулася копія ухвали суду від 18.10.2022, яка направлялася на адресу останньої, з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 36-38, т.2).

Представники ТОВ Агробалтік" і Народицької селищної військової адміністрації у судове засідання 01.11.2022 також не прибули, хоча з датою, місцем та часом розгляду справи були ознайомлені вчасно і належним чином, що підтверджується, зокрема, копіями Реєстру Ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції від 20.10.2022, Списку №11506 згрупованих поштових рекомендованих листів та роздруківкою трекінгу з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 32-35, т.2).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що 2-ий позивач та відповідачі мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, 2-го позивача і відповідачів належним чином повідомлено про призначення судового засідання у справі №906/1343/21 на 01.11.2022.

Згідно п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представників 2-го позивача, відповідачів у судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає, що неявка представників останніх, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора, представника 1-го позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

22.12.2020 Народицькою селищною радою (2-ий відповідач) прийнято рішення №56 про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (1-ий відповідач) в оренду земельної ділянки та укладання попереднього договору оренди землі загальною площею 54,00га із земель реформованого КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради (а.с. 21, т.1).

Відповідно до п.1 вказаного рішення на період виготовлення проекту землеустрою та до укладення довгострокового договору оренди земельної ділянки вирішено, укласти попередній договір оренди земельної ділянки з ТОВ "Агробалтік" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 54,00га, із земель реформованих КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради.

01.01.2021 між Народицькою селищною радою (орендодавець) та ТОВ "Агробалтік" (орендар) укладено попередній договір оренди землі №8 (далі - Договір) (а.с. 22-24, т.1).

Відповідно до п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі запасу селищної ради) на підставі рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що виділена в натурі, як знаходиться на території Народицької селищної ради, із земель реформованого КСП ім.Ватутіна, Народицького району, біля населеного пункту с.Грезля та с. Харитонівка.

Згідно п.2 Договору в оренду передаються земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу селищної ради) загальною площею 54,00га, у тому числі рілля - 54,00га, з кадастровими номерами :09:000:0004, :09:000:0002, :07:000:0000.

Водночас, з викопіювання із плану землекористування Народицької селищної ради, що є невід`ємною частиною вказаного вище договору, вбачається, що в оренду передані земельні ділянки з кадастровими номерами :09:000:0002 (а не :09:000:0002, яка помилково вказана у п.2 Договору) та :09:000:0004 (а.с. 28, 27, т.1, на звороті).

За змістом п.6 Договору земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, які могли б перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням.

Пунктами 15, 16 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення (землі запасу селищної ради).

Відповідно до п.8 Договору, останній укладено з 01.01.2021 по 01.12.2021, строком дії 11 місяців.

01.01.2021 між Народицькою селищною радою та ТОВ "Агробалтік" складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, який є додатком до попереднього договору оренди №56, за умовами якого Народицька селищна рада передала, а ТОВ "Агробалтік" прийняло земельну ділянку площею 54,00га, що знаходиться на території Народицької селищної ради Народицького району Житомирської області, біля населеного пункту с.Грезля та с.Христинівка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 25, т.1).

Як вбачається з поданого прокурором Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 21.10.2021 (а.с. 5-9, т.2), площа земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0004 становить 38,8163га. Земельна ділянка не є землями комунальної власності, за видом використання земельної ділянки належить до земель запасу. Категорія земель: землі сільськогогосподарського призначення. На вказану земельну ділянку накладено обмеження у використанні, оскільки вона має статус радіоактивно забрудненої території. Підставою для виникнення обмеження є Постанова Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи".

Також, у матеріалах справи міститься Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 23.08.20223 (а.с. 10-13, т.2), згідно якого площа земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0002 складає 30,3416га. Земельна ділянка не є землями комунальної власності. Категорія земель: землі сільськогогосподарського призначення. На вказану земельну ділянку накладено обмеження у використанні, оскільки вона має статус радіоактивно забрудненої території. Підставою для виникнення обмеження є Постанова Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи".

Водночас, інформація в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0000 - відсутня, доказів на підтвердження зворотного в матеріали справи учасниками не подано.

Таким чином, посилаючись на те, що Народицькою селищною радою в оренду передано лише частини земельних ділянок (з кадастровими номерами :09:000:0002 та :09:000:0004), загальною площею 54,00га, які, у свою чергу, не сформовані як об`єкт цивільних прав у розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України, та щодо яких встановлено обмеження в їх використанні, прокурор вважає, що 2-ий відповідач як орган місцевого самоврядування розпорядився без відповідних повноважень і передав зазначені земельні ділянки в оренду ТОВ "Агробалтік", у зв`язку з чим звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконним і скасування рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020, а також зобов`язання повернути земельні ділянки, кадастрові номери :09:000:0004 й :09:000:0002, загальною площею 54,00га, до земель запасу.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Чорнобильська катастрофа, як зазначається в преамбулі Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", створила на значній території України надзвичайно небезпечну для здоров`я людей і навколишнього природного середовища радіаційну обстановку. Усунення наслідків цієї катастрофи залежить від законодавчого визначення правового режиму різних за ступенем радіоактивного забруднення територій і заходів щодо його забезпечення. Закон регулює питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах. Закон закріплює і гарантує забезпечення режиму використання та охорони вказаних територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров`я людини та на екологічні системи.

Згідно ч.1, 2 ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони. Такими зонами є: 1) зона відчуження; 2) зона безумовного (обов`язкового) відселення; 3) зона гарантованого добровільного відселення.

При цьому, варто зауважити, що спірні земельні ділянки розміщені поряд з населеними пунктами с. Христинівка та с. Грезля Народицького району Житомирської області, які згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення та зони гарантованого добровільного відселення - відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", землі зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення відмежовуються від суміжних територій і переводяться до категорії радіаційно небезпечних земель. Господарський обіг таких земель може здійснюватися лише з урахуванням особливостей режиму їх використання, визначених цим Законом.

У зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення забороняється, зокрема, ведення сільськогосподарської, лісогосподарської, виробничої та іншої діяльності, а також будівництво без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, (у тому числі будівництво ядерних установок і об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення) (ч.2 ст.12 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що земельні ділянки, розташовані у зоні гарантованого добровільного відселення, належать до радіоактивно забруднених і використовуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.13 Земельного кодексу України (ЗК України) (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин, серед іншого, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

За змістом ч.8 ст.122 ЗК України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, як судом зазначалося вище, у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 21.10.2021 і №НВ-022 від 23.08.20223 (а.с. 5-13, т.2) зазначено, що інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004 й :09:000:0002 - відсутня. Тобто, зазначені спірні земельні ділянки не належать до комунальної форми власності.

Враховуючи вищевикладене, розпорядником земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0002 та :09:000:0004, як радіоактивно забруднених, є Кабінет Міністрів України. Наведена норма Земельного кодексу України не забороняє передавати радіоактивно забруднені земельні ділянки у користування, однак, таке не може бути пов`язаним саме з сільськогосподарським виробництвом.

При цьому, згідно ч.1 ст.123 Земельного кодексу України, зокрема, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до ч.8 ст.123 ЗК України, якщо земельна ділянка надається у користування за рішенням Кабінету Міністрів України або за погодженням з Кабінетом Міністрів України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (крім проектів землеустрою щодо відведення у користування земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) подається відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які розглядають його і в місячний строк подають зазначений проект зі своїми пропозиціями та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації до Кабінету Міністрів України для прийняття відповідного рішення. Проекти землеустрою щодо відведення у користування земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, подаються до Кабінету Міністрів України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, разом із пропозиціями та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації.

Загалом, варто зауважити, що ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

За змістом ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових інтересів, то визнання незаконним такого рішення є способом захисту цивільних прав та інтересів (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №542/1403/17).

Також, як звертає увагу Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі №923/466/17 та від 30.01.2019 у справі №803/413/18, кожен суб`єкт земельних відносин, в тому числі, органи державної влади, права якого щодо об`єктів відносин, якими є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), порушено виданим органом місцевого самоврядування правовим актом індивідуальної дії, вправі скористатися передбаченим законом способом їх захисту, а саме шляхом подання до господарського суду позову про визнання його незаконним та скасування (ст.21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Народицька селищна рада розпорядилася спірними земельними ділянками без відповідних повноважень та всупереч актам чинного законодавства, передавши зазначені земельні ділянки в оренду ТОВ "Агробалтік". Відтак, позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020 "Про надання ТОВ "Агробалтік" в оренду земельної ділянки і укладання попереднього договору оренди землі загальною площею 54,00га із земель реформованого КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради" підлягає задоволенню.

Щодо попереднього договору оренди землі №8 від 01.01.2021, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: о б ' є к т о р е н д и (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

При цьому, відповідно до положень ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав в и к л ю ч н о з м о м е н т у ї ї ф о р м у в а н н я (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Проте, зі змісту попереднього договору оренди землі №8 від 01.01.2021, з огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази вбачається, що в оренду 1-му позивачу передана несформована земельна ділянка, яка, у свою чергу, не може бути об`єктом цивільних прав у розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України.

Таким чином, відповідачами при підписанні попереднього договору оренди землі №8 від 01.01.2021 не досягнуто однієї з істотних умов договору оренди землі, а саме - щодо об`єкту оренди. Відтак, зазначений договір не є укладеним.

Також, варто зауважити, що відповідачами підписано попередній договір оренди землі. Проте, чинним законодавством, що регулює земельні правовідносини, не передбачено укладення такої форми договору, як "попередній договір оренди землі".

Зі змісту попереднього договору оренди землі №8 від 01.01.2021 вбачається, що він взагалі не містить ознаки попереднього договору в розумінні ст.635 Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондується з ч.2,3 ст.215 Цивільного кодексу України та тлумачить різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Отже, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні положень наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає користуванню та розпорядженню ним своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/1279/17, від 20.03.2018 у справі №910/1016/17, від 17.04.2018 у справі №914/1521/17.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Таким чином, ефективним способом захисту порушених інтересів держави є усунення перешкод у користуванні належним майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення спірних земельних ділянок, які фактично вибули за актом приймання-передачі від 01.01.2021 (а.с.25, т.1).

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовна вимога про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" до земель запасу земельних ділянок загальною площею 54,00га, які фактично вибули за актом приймання-передачі від 01.01.2021 із сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004 та :09:000:0002, шляхом їх передачі Кабінету Міністрів України, підлягає задоволенню.

Щодо позову прокурора, поданого в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. З врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5201/19, суд встановив, що позов фактично подано в інтересах власника земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004 та :09:000:0002 в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020 "Про надання ТОВ "Агробалтік" в оренду земельної ділянки та укладання попереднього договору оренди землі загальною площею 54,00га із земель реформованого КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради" та про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" до земель запасу земельних ділянок загальною площею 54,00га, які фактично вибули за актом приймання-передачі від 01.01.2021 із сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004 та :09:000:0002, шляхом їх передачі Кабінету Міністрів України.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони .

Зважаючи на допущені при прийнятті Народицькою селищною радою рішення №56 від 22.12.2020 та підписанні, на його виконання, попереднього договору оренди землі від 01.01.2021 №8, за яким ТОВ "Агробалтік" отримало у фактичне користування землі загальною площею 54,00га із земель реформованого КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради для сільськогосподарського виробництва, що і призвело до звернення прокурора до суду із вказаним позовом, у тому числі, з вимогою про повернення зазначених земель державі в особі Кабінету Міністрів України, суд покладає витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в загальній сумі 4 540,00грн на Народицьку селищну раду та ТОВ "Агробалтік".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Народицької селищної ради №56 від 22.12.2020 "Про надання ТОВ "Агробалтік" в оренду земельної ділянки та укладання попереднього договору оренди землі загальною площею 54,00га із земель реформованого КСП ім. Ватутіна на території Народицької селищної ради."

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (11524, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Межирічка, вул. Гаврилюки, буд. 17; ідентифікаційний код 40819430) повернути до земель запасу земельні ділянки загальною площею 54,00га, які фактично вибули за актом приймання-передачі від 01.01.2021 із сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004 та :09:000:0002, шляхом їх передачі Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2; ідентифікаційний код 00031101).

4. Стягнути з Народицької селищної ради (11401, Житомирська область, смт Народичі, вул. Свято-Миколаївська, буд. 175; ідентифікаційний код 04346480) на користь Житомирської обласної прокуратури (отримувач: Житомирська обласна прокуратура, , банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UА0011049) 2 270,00грн судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (11524, Житомирська область, Коростенський район, с. Межирічка, вул. Гаврилюки, буд. 17; ідентифікаційний код 40819430) на користь Житомирської обласної прокуратури (отримувач: Житомирська обласна прокуратура, , банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UА0011049) 2 270,00грн судового збору.

6. У позові Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Народицької селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" про повернення земельних ділянок відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.11.22

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Житомирській обласній прокуратурі на електронну пошту:

3 - Кабінету Міністрів України на електронну пошту:

4 - Сектору судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на електронну пошту:

5 - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області на електронну пошту: ;

6 - ТОВ "Агробалтік" (11524, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Межирічка, вул. Гаврилюки, буд. 17) (рек.)

та на електронну пошту:

7 - Народицькій селищній військовій адміністрації (11401, Житомирська обл., смт Народичі, вул. 1 Травня, 15) (рек.)

та на електронну пошту:

8 - Народицькій селищній раді (11401,Житомирська обл., смт. Народичі, вул. Свято-Миколаївська, 175) (рек.)

та на електронну пошту: