Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022Справа № 910/21330/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-промислова компанія"

2) Штоми Ольги Олександрівни

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укргазвидобування"

про солідарне стягнення 540 693,80 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" (далі - АТ "УБІБ", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-промислова компанія" (далі - ТОВ "ЕПК", відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості у сумі 540 693,80 грн.

У обґрунтування позову АТ "УБІБ" посилається на порушення відповідачем-1 (ТОВ "ЕПК") договору про надання гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021 в частині повернення банку коштів, сплачених АТ "Укргазвидобування" у якості гарантійного платежу, що забезпечував належне виконання ТОВ "ЕПК" зобов`язань за договором поставки № УБГ 41/015-21 від 01.03.2021, укладеним із АТ "Укргазвидобування. Також позивач вказує, що обов`язок відшкодувати банку кошти гарантії виник і у поручителя - ОСОБА_1 (відповідача-2) в силу договору поруки № BGV/U/03-2-01584/Р1 від 22.02.2021, яким забезпечувалось гарантійне зобов`язання принципала.

У позові АТ "УБІБ" просить суд:

- стягнути солідарно з ТОВ "ЕПК" та ОСОБА_1 заборгованість у сумі 494 365,00 грн., заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками у сумі 19 609,82 грн., пеню в сумі 9 724,77 грн., пеню за несвоєчасно сплачені відсотки в сумі 6 675,82 грн.;

- стягнути зі ОСОБА_1 пеню за несвоєчасно сплачені кошти в сумі 9 724,77 грн. та пеню за несвоєчасно сплачені відсотки в сумі 6 675,82 грн.,

що разом становить 540 693,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - АТ "Укргазвидобування" (далі - третя особа).

Відповідач-1 (ТОВ "ЕПК") належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву на позов не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, враховуючи, що відповідач-1 не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача-1.

Відповідач-2 ( ОСОБА_1 ), належним чином повідомлений про розгляд справи, із порушенням строку, визначеного законом, надав суду відзив, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що неналежне виконання ТОВ "ЕПК" договору поставки № УБГ 41/015-21 від 01.03.2021 було спричинене настанням форс-мажорних обставин (заборона, встановлена постановою Кабінету Міністрів України), підтверджених сертифікатом Івано-Франківської ТПП № 2600-21-0589 від 30.06.2021. Вказані обставини були предметом розгляду справи № 910/14396/21 за позовом ТОВ "ЕПК" до АТ "Укргазвидобування", за результатом розгляду якої рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 договір поставки № УБГ 41/015-21 від 01.03.2021 був розірваний. Отже, на думку відповідача-2, оскільки на момент звернення банку до ТОВ "ЕПК" щодо сплати бенефіціару (АТ "Укргазвидобування") коштів гарантійного забезпечення існували форс-мажорні обставини та був наявний судовий спір про розірвання договору поставки, то підстав для повернення коштів гарантії не було, а банк, зі свого боку, на власний розсуд сплатив бенефіціару кошти за гарантією. Також відповідач-2 просив поновити процесуальний строк для подання відзиву та відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі вказаного відзиву, відповідач зазначив про введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, у зв`язку з чим відповідач-2 не мав можливості своєчасно подати відзив на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши наведені відповідачем-2 доводи та зважаючи на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває на даний час, суд вважав причини пропуску відповідачем-2 процесуального строку поважними, а тому поновив останньому строк для подання відзиву та прийняв його до розгляду.

Третя особа (АТ "Укргазвидобування") надала суду письмові пояснення по суті позову, в яких вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вказала про правомірність сплати банком гарантійного забезпечення, що є його безумовним, не поставленим у залежність від будь-яких обставин обов`язком, враховуючи настання гарантійного випадку та належно представлену бенефіціаром вимогу.

У судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, у минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів-1, 2 та третьої особи подали клопотання про відкладення розгляду справи. У минулих судових засіданнях представник відповідачів проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві відповідача-2. Представник третьої особи вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням письмових пояснень, наданих суду.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 01.08.2021 між ТОВ "Енергетично-промислова компанія" (постачальник) та АТ "Укргазвидобування" (покупець) був укладений договір поставки № УБГ41/015-21 (далі - договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві бурове обладнання (бурові долота в асортименті, Лот № 2 - трьохшарошкові долота 444,5 мм та 311,15 мм), загальною вартістю 9 886 800,00 грн., у тому числі ПДВ 1 647 800 грн.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є її невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною. Передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних (п. 5.9 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього договору, та діє до 31.12.2021.

Також судом встановлено, що на забезпечення виконання договору поставки перед АТ "Укргазвидобування" (бенефіціар), ТОВ "ЕПК" (принципал) уклало з АТ "УБІБ" (гарант) договір про надання гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021 (далі - договір гарантії).

Відповідно до п. 1.1 цього договору гарант за дорученням принципала надає на користь АТ "Укргазвидобування" (бенефіціар) гарантію на суму 494 365,00 грн. для забезпечення виконання договору закупівлі, який має бути укладений між принципалом та бенефіціаром згідно з повідомленням про намір укласти договір, оприлюдненого на авторизованій уповноваженим органом електронній системі закупівель Prozorro UA-2020-12-18-011640-с 11.02.2021 за результатами відкритих торгів (бурові долота в асортименті, Лот № 2 - трьохшарошкові долота 444,5 мм та 311,15 мм). Відповідальність гаранта обмежується сумою наданої гарантії (п. 1.2 договору гарантії).

Гарантія надається на термін до 12.11.2021 включно і набуває чинності з 22.02.2021 (п. 1.3 договору гарантії).

Відповідно до п. 2.1 договору гарантії банк зобов`язується:

- у разі настання гарантійного випадку та отримання письмової вимоги бенефіціара розглянути вимогу разом із доданими до неї документами, перевірити достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення (п. 2.1.2);

- за умови отримання вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, сплатити бенефіціару кошти за гарантією, сума яких не може перевищувати суму наданої гарантії, у встановлений у гарантії строк та за рахунок грошових коштів, перерахованих принципалом гаранту у відповідності до умов п. 2.2.6 цього договору.

Відповідно до п. 2.2.7 договору гарантії у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, у відповідності до п. 2.1.5, вважається, що відбулося кредитування принципала і принципал зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28 % річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми, до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту становить 7 календарних днів. Принципал зобов`язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення дії кредиту. Керуючись п. 2 ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення принципалом повернення суми кредиту за цим договором, принципал зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28 % річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 3.1).

У додатку № 1 до договору сторони погодили умови банківської гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021, відповідно до якої гарант справжнім безвідклично та безумовно, без заперечень зобов`язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму, вказану у вимозі бенефіціара, що не перевищує лот № 2 - 494 365,00 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Формою представлення вимоги є паперова форма (рекомендованим листом або кур`єром) та/або електронна форма (ключованим повідомленням SWIFT). Для паперової форми вимога бенефіціара до гаранта про сплату грошової суми по цій гарантії має бути підписана уповноваженою особою бенефіціара та завірена печаткою бенефіціара.

Місцем представлення гарантії є адреса: 01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, буд. 8. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 12.11.2021.

Відповідно до п. 1.8 договору гарантії забезпечення виконання зобов`язань принципала за цим договором є порука фізичної особи ОСОБА_1 . Договір поруки укладається одночасно з договором гарантії.

22.02.2021 між АТ "УБІБ" (гарант) та ОСОБА_1 , що є поручителем за зобов`язаннями ТОВ "ЕПК", був укладений договір поруки № BGV/U/03-2-01584/Р1 (далі - договір поруки).

Із матеріалів справи вбачається, що 20.10.2021 позивач (АТ "УБІБ") SWIFT-повідомленням отримав вимогу від АТ "Укргазвидобування" за № 44.2.2-011-3902 від 11.10.202), підписану управителем з питань економіки, фінансів та контролінгу Ждановим А. В., у якій бенефіціар повідомив гаранта про неналежне виконання принципалом (ТОВ "ЕПК") своїх зобов`язань за договором поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021, а саме - непоставку у визначені строки обумовленого договором товару, у зв`язку з чим бенефіціар вимагав від банку сплатити суму коштів гарантійного забезпечення у розмірі 494 365,00 грн. При цьому банком бенефіціара (АБ «Укргазбанк») була підтверджена дійсність підпису ОСОБА_2 та печатки товариства вимогам SWIFT-повідомлення (лист від 19.10.2021).

Зі свого боку, АТ "УБІБ" 22.10.2021 вручило директору ТОВ "ЕПК" ОСОБА_1 повідомлення № 17098/03-2 від 20.10.2021 про отримання вказаної вимоги, у відповідь на що останній повідомив банк (лист № 22/10 від 22.10.2021), що у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (заборони, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку товарів, заборонених до ввезення на митну територію України, що походять з Російської Федерації»), підтверджених сертифікатом Івано-Франківської ТПП № 2600-21-0589 від 30.06.2021, подальше виконання договору поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021 відповідачем-1 є неможливим. Вказані обставини стали підставою звернення ТОВ "ЕПК" до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Укргазвидобування" про розірвання договору поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021.

Отримавши 22.10.2021 відмову принципала сплатити покупцю кошти забезпечення на виконання вимоги, керуючись п. 2.1.5 договору гарантії, банк перерахував на користь бенефіціара гарантійний платіж у сумі 494 365,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 67488710 від 25.10.2021.

26.10.2021 та 09.11.2021 АТ "УБІБ" направило ТОВ "ЕПК" та ОСОБА_1 (поручителю) вимоги, у яких вказало, що у зв`язку з неотриманням банком коштів від принципала, банк відповідно до п. 2.1.5 договору гарантії сплатив на користь АТ "Укргазвидобування" зобов`язання за гарантією 494 365,00 грн. за рахунок власних коштів, внаслідок чого відбулось кредитування принципала, а тому останній має сплатити банку протягом 10 днів з дня направлення даної вимоги заборгованість за кредитом у сумі 494 365,00 грн. та нараховані відсотки в сумі 5 767,60 грн. Вимоги банку були отримані директором ТОВ "ЕПК" та поручителем ОСОБА_1 12.11.2021, проте, залишені без задоволення.

Указані фактичні обставини були встановлені судом та учасниками справи не заперечувались. Спір між сторонами виник з приводу наявності (відсутності) підстав для сплати відповідачами суми заборгованості за договором про надання гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021 та договором поруки № BGV/U/03-2-01584/Р1 від 22.02.2021.

За змістом статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що укладений сторонами договір про надання гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021 є договором змішаної форми, оскільки він містить в собі елементи банківської гарантії, що врегульовані параграфом 4 глави 49 ЦК України (ст. 560 - 569 ЦК України), та кредитного договору, що врегульовані параграфом 2 глави 71 ЦК України (ст. 1054 - 1057-1 ЦК України).

Так, відповідно до статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За приписами ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

У свою чергу, гарант, після одержання вимоги кредитора у відповідності до ст. 564 ЦК України, повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами.

Отже, за змістом наведених положень гарантія, укладається між банком та виконавцем забезпеченого нею зобов`язання, та видається банком кредитору, перед яким банк поручається за виконання такого зобов`язання, у даному випадку - АТ "Укргазвидобування" (бенефіціару).

З іншого боку, відносини з кредитування є окремим видом зобов`язання між сторонами, регулювання яких здійснюється параграфами 1, 2 розділу 71 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, зі змісту норм, які регулюють кредитні правовідносини, вбачається, що за кредитним договором чи договором позики кредитодавець безпосередньо надає позичальнику грошові кошти на умовах їх повернення.

При цьому судом встановлено, що істотні умови кредитування були викладені у п. 2.2.7 договору гарантії, а саме: початок виникнення правовідносин кредитування між банком та позичальником - у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів; розмір відсотків та строк їх нарахування - 28 % річних від сплаченої гарантом (банком) суми гарантії, до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією; строк дії кредиту - 7 календарних днів; строк повернення кредиту та сплати відсотків - не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Дослідивши умови договору про надання гарантії, суд доходить висновку, що відносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями параграфу 4 глави 49 ЦК України та спеціальним законодавством у сфері відносин гарантії, а у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, то за умовами п. 2.2.7 договору, між сторонами виникають правовідносини кредитування, що врегульовані параграфом 2 глави 71 ЦК України.

Також загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання врегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 9 п. 3 Розділу І вказаного Положення гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Гарантія може бути відкличною або безвідкличною. Безвідклична гарантія - це гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (пункт 2 Положення).

За змістом ст. 561 ЦК України, п. 27 Положення гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з п. 62 Положення бенефіціар для отримання платежу за гарантією подає до банку-гаранта безпосередньо або через банк бенефіціара (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу за гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено). Банк бенефіціара (резидент) після отримання від банку-гаранта платежу за гарантією:

1) зараховує кошти на поточний або розподільчий рахунок бенефіціара, якщо в банку відкрито рахунок, або

2) здійснює переказ коштів за реквізитами, отриманими від бенефіціара, або банку бенефіціара, або іншого авізуючого банку, якщо бенефіціару відкрито рахунок в іншому банку (п. 63 Положення).

Відповідно до п. 11, 12 Положення представлення - означає доставку документа за гарантією/контргарантією банку-гаранту/банку-контргаранту. Положенням також надано визначення належному представленню - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія.

Як вже було встановлено судом, АТ "Укргазвидобування" (бенефіціар) 19.10.2021 ключовим повідомленням SWIFT направив на адресу позивача вимогу (з посиланням на номер і дату гарантії та укладений договір поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021) про виплату коштів за банківською гарантією. Вказана вимога була отримана банком 20.10.2021 (до закінчення терміну дії гарантії - 12.11.2021).

Отже, судом встановлено, що вимога бенефіціара була належно представлена банку та отримана останнім у визначені умовами гарантії строк та способи. У свою чергу банк, врахувавши належність представлення вимоги бенефіціара, повідомив принципала про отримання вказаного повідомлення та просив останнього сплатити бенефіціару забезпечення компенсації за вимогою у сумі 494 365,00 грн. у зв`язку з настанням гарантійного випадку.

Відповідно до п. 2.2.6 договору гарантії принципал зобов`язується протягом 2 банківських днів з дня отримання повідомлення про настання гарантійного випадку з копією вимоги бенефіціара разом з доданими до неї документами, перерахувати гаранту належну до сплати бенефіціару за умовами гарантії суму, згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про настання гарантійного випадку. У разі невиконання принципалом умов п. 2.2.6 цього договору, щодо перерахування гаранту суми, належної до сплати за вимогою бенефіціара, гарант зобов`язується сплатити бенефіціару суму вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, за рахунок власних коштів, та повідомити принципала в письмовій формі про виконання зобов`язань за гарантією (п. 2.1.5 договору гарантії).

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідь на вимогу банку про надходження вимоги бенефіціара, принципал листом від 22.10.2021 повідомив банк, що підстав для сплати коштів забезпечення у нього немає у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та наявністю в провадженні Господарського суду міста Києва судового спору до АТ "Укргазвидобування" про розірвання договору поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021.

Однак, суд вважає такі доводи відповідача-1 безпідставними з огляду на те, що умовами договору гарантії (п. 2.2.6) було передбачено беззаперечний обов`язок принципала у випадку настання гарантійного випадку та отримання відповідного повідомлення банку з вимогою бенефіціара сплатити гаранту суму забезпечення.

Так, у повідомленні від 20.10.2021 (отриманим нарочно принципалом 22.10.2021) банк вказав про настання гарантійного випадку згідно умов гарантії № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021 та з цим повідомленням надав копію вимоги АТ "Укргазвидобування" від 11.10.2021.

Таким чином судом встановлено, що пред`явлене принципалу повідомлення про отримання вимоги відповідало умовам п. 2.2.6 договору та містило твердження (повідомлення бенефіціара) про настання гарантійного випадку. При цьому умовами договору про надання гарантії не передбачалось звільнення принципала (ТОВ "ЕПК") від обов`язку сплатити бенефіціару кошти забезпечення у зв`язку із тим, що гарантійний випадок настав внаслідок форс-мажорних обставин або наявністю будь-якого судового спору.

У подальшому банк, не отримавши кошти забезпечення від принципала, керуючись п. 2.1.5 договору, сплатив бенефіціару гарантію в сумі 494 365,00 грн. платіжним дорученням № 67488710 від 25.10.2021.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.10.2020 по справі № 904/1156/19, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання (в залежності від умов гарантії).

Так, досліджуючи обставини настання гарантійного випадку, про які вказував бенефіціар, суд приймає до уваги те, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/14396/21 за позовом ТОВ "Енергетично-промислова компанія" до АТ "Укргазвидобування" про розірвання договору поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021. Підставою вказаного позову став спір про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили своєчасне та повне виконання ТОВ "ЕПК" договірних обов`язків за договором поставки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у вказаній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2022, позов ТОВ "ЕПК" був задоволений, розірвано договір поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021, укладений між ТОВ "Енергетично-промислова компанія" та АТ "Укргазвидобування.

У вказаній справі суди встановили неналежне виконання ТОВ "ЕПК" зобов`язань за договором поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021 (непоставку товару у повному обсязі), що було спричинено настанням форс-мажорних обставин (прийняття 01.04.2021 Кабінетом Міністрів України постанови «Про внесення змін до переліку товарів, заборонених до ввезення на митну територію України, що походять з Російської Федерації»), які були підтверджені сертифікатом Івано-Франківської ТПП № 2600-21-0589 від 30.06.2021. При цьому неналежне виконання постачальником обов`язків за вказаним договором ТОВ "ЕПК" не заперечувалось.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищевказаним рішенням був встановлений факт порушення постачальником/принципалом (ТОВ "ЕПК") умов договору поставки № УБГ41/015-21 від 01.03.2021 та настання гарантійного випадку.

На підставі викладеного, враховуючи настання гарантійного випадку, належне представлення АТ "Укргазвидобування" банку вимоги та несплату принципалом бенефіціару коштів забезпечення на вимогу банку у визначений договором строк, суд доходить висновку, що АТ "УБІБ" виникли підстави для сплати гарантійних коштів у сумі 494 365,00 грн. на користь АТ "Укргазвидобування".

Відповідно до ч. 1 ст. 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 2.2.7 договору гарантії у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів у відповідності до п. 2.1.5, вважається, що відбулося кредитування принципала і принципал зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28 % річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми, до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту становить 7 календарних днів. Принципал зобов`язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення дії кредиту. Керуючись п. 2 ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення принципалом повернення суми кредиту за цим договором, принципал зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28 % річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Гарант має право на зворотню вимогу до принципала в межах суми, сплаченої ним за гарантією, відсотками, нарахованими у випадку кредитування принципала згідно п. 2.2.7 договору, іншими витратами гаранта, що виникли під час обслуговування гарантії (п. 2.3.2 договору).

Отже, враховуючи, що позивач здійснив сплату гарантії принципалу за рахунок власних коштів, то відповідно до положень 2.2.7 договору банківської гарантії відбулось кредитування відповідача-1 - ТОВ "ЕПК", а відтак, в банку виникло право вимоги до відповідача-1 на відшкодування фактично сплачених коштів у сумі 494 365,00 грн., що є кредитом, та відсотків, нарахованих на цю суму, відповідно до п. 2.2.7 договору гарантії.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У позові АТ "УБІБ" просило стягнути кредитну заборгованість у сумі 494 365,00 грн., визначену за період з 25.10.2021 по 01.11.2021, та відсотки, нараховані за період з 25.10.2021 по 14.12.2021 в сумі 19 609,82 грн.

Відповідно до п. 2.2.7 договору гарантії сторони передбачили обов`язок відповідача-1 сплатити 28 % річних від сплаченої гарантом та невідшкодованих принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією.

Тобто, за вказаними умовами «моментом повного відшкодування» - є день фактичної сплати позичальником усієї суми кредиту, що може бути як до, так і після настання кінцевого строку повернення кредиту. При цьому згідно з п. 2.2.7 договору гарантії розмір відсотків, які зобов`язується сплатити позичальник як за час строку дії кредиту, так і за час простроченого користування кредитом у порядку ст. 625 ЦК України, є однаковим та становить 28 % річних. Отже, нарахування банком процентів у розмірі 28 % річних на суму простроченого тіла кредиту після закінчення строку кредитування відповідно до ст. 625 ЦК України повністю узгоджуються із п. 2.2.7 договору.

Проте, суд не погоджується з доводами позивача щодо визначення періоду кредитування - з 25.10.2021 по 01.11.2021.

Так, за умовами п. 2.2.6, 2.2.7 кредитні відносини між гарантом та бенефіціаром виникають після спливу дводенного банківського терміну з дня отримання (22.10.2021) принципалом повідомлення банку про настання гарантійного випадку та несплати принципалом забезпечення, тобто з 26.10.2021 (а не з 25.10.2021, як вважає позивач). Тому за висновком суду строком дії кредиту є 26.10.2021 - 01.11.2021 (7 календарних днів), та відповідно у цей строк на суму кредиту здійснюється нарахування 28 % річних відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Разом з тим, за період з 02.11.2021 по 14.12.2021 нарахування 28 % річних на суму кредитної заборгованості здійснюється у порядку ст. 625 ЦК України.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення відсотків за користування кредитом, відповідно до ст. 1048 ЦК України, суд дійшов висновку, що з позичальника (ТОВ "ЕПК") підлягає стягненню заборгованість за процентами у сумі 2 654,67 грн., а відповідно до ст. 625 ЦК України - заборгованість за процентами у сумі 16 307,27 грн., що разом становить 18 961,94 грн., тобто менша сума, ніж заявлено позивачем.

Крім того, за прострочення зобов`язання позивач нарахував пеню: в сумі 9 724,77 грн. - за прострочення сплати кредиту; в сумі 6 675,82 грн. - за прострочення сплати відсотків за період з 01.11.2021 по 14.12.2021.

Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з п. 4.1 договору гарантії за невиконання або несвоєчасне виконання умов п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.2.7, 2.2.8 цього договору принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При цьому, передбачений приписом ч. 6 ст. 232 ГК України 6-місячний період нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). Водночас, даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором) (п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013).

Як вбачається з п. 4.1 договору гарантії, сторони домовились, що керуючись п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання здійснюється на суму простроченого зобов`язання за весь час прострочення до повного виконання зобов`язання.

Отже, суд вважає правомірним нарахування пені за прострочення зобов`язання зі сплати кредиту та зі сплати відсотків в сумі 2 654,67 грн., що були нараховані під час дії кредиту.

Щодо стягнення пені за несплату відсотків, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України (як встановлено в сумі 16 307,27 грн.), то суд зазначає, що ці відсотки фактично є коштами компенсації боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (матеріальними втратами). Тому нарахування пені на цю суму, є неправомірним.

Провівши власний розрахунок штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд дійшов висновку, що з відповідача-1 підлягає стягненню пеня за прострочення зобов`язання зі сплати кредиту у сумі 9 508,06 грн. та пеня за прострочення зобов`язання зі сплати відсотків у сумі 54,77 грн.

Щодо позовних вимог, заявлених до поручителя (відповідача-2 - ОСОБА_1) про солідарне стягнення суми кредитної заборгованості, заборгованості за відсотками та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як вже було встановлено судом, між АТ "УБІБ" (гарант) та ОСОБА_1 - поручителем за зобов`язаннями ТОВ "ЕПК" був укладений договір поруки № BGV/U/03-2-01584/Р1 від 22.02.2021.

Відповідно до умов цього договору поручитель зобов`язується перед гарантом в повному обсязі відповідати усім належним йому майном за виконання принципалом зобов`язань, що випливають з договору гарантії, та усіх додаткових договорів до нього (в тому числі тих, що будуть укладені в майбутньому), а саме: погашення основної суми гарантії у розмірі 494 365,00 грн. у строк до 26.11.2021 року включно відповідно до умов договору гарантії; погашення процентів у розмірі 28 % річних у порядку та строки, що визначені договором гарантії; погашення штрафних санкцій, передбачених договором гарантії та витрат, пов`язаних зі стягненням заборгованості за договором гарантії.

Згідно з п. 4.1 договору поруки сторони визначають, що у випадку невиконання принципалом взятих на себе зобов`язань по договору гарантії, поручитель несе солідарну відповідальність перед гарантом у тому ж обсязі, що і принципал, включаючи сплату повної суми гарантії за договором гарантії, нарахованих відсотків за користування коштами та неустойки, передбачених договором гарантії, витрат, що виникають у зв`язку зі стягненням боргу, та інших збитків гаранта, які викликані невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язань принципала.

У разі невиконання принципалом зобов`язань за договором гарантії у встановлені ним строки поручитель зобов`язується оплатити заборгованість принципала в десятиденний строк з дати пред`явлення гарантом вимоги. Датою пред`явлення гарантом вимоги про оплату заборгованості принципала є або день вручення гарантом вимоги поручителю особисто, або четвертий день з дня здачі такої вимоги до установи зв`язку (п. 4.2 договору поруки).

Порука встановлена даним договором припиняється належним виконанням в повному розмірі принципалом взятих на себе зобов`язань за договором гарантії чи виконання поручителем своїх зобов`язань згідно умовами цього договору (п. 6.1 договору поруки). Порука припиняється якщо гарант в межах п`ятнадцятирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя відповідно до п. 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки на підставі ч. 2 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, у поручителя ( ОСОБА_1 ) виник солідарний обов`язок сплатити наявну у ТОВ "Енергетично-промислова компанія" кредитну заборгованість за договором № BGV/U/03-2-01584 від 22.02.2021.

При цьому суд враховує положення п. 4.2 договору поруки, відповідно до яких поручитель зобов`язується оплатити заборгованість принципала в десятиденний строк з дати пред`явлення гарантом вимоги.

Судом встановлено, що листом від 09.11.2021 АТ "УБІБ" пред`явило вимогу поручителю про невиконання принципалом зобов`язань за договором гарантії та сплату банком власних коштів забезпечення, у зв`язку із чим та внаслідок настання відносин кредитування, просило поручителя сплатити заборгованість за кредитом та нарахованим відсоткам.

Оскільки вказана вимога була отримана поручителем 12.11.2021, то з цієї дати у поручителя виник солідарний обов`язок перед позивачем сплатити кредитну заборгованість в сумі 494 365,00 грн., заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками в сумі 18 961,94 грн., пеню за несвоєчасно сплачений кредит у сумі 9 508,06 грн. та пеню за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 54,77 грн., а отже, вказані вимоги, заявлені позивачем до поручителя, є правомірними.

Крім солідарного стягнення заборгованості, позивач також просив стягнути з поручителя пеню за несвоєчасно сплачений кредит за період з 23.11.2021 по 14.12.2021 в сумі 4 659,23 грн. та пеню за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом у сумі 5 659,16 грн.

Як вбачається з п. 4.3 договору поруки, сторони домовились, що за порушення терміну погашення коштів, згідно з п. 4.2 договору поручитель сплачує гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені приймається календарна кількість днів в місяці та році.

Суд, перевіривши розрахунок заявленої до поручителя пені, відповідно до положень закону та договору, а також враховуючи встановлений вище період кредитування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-2 пеню за несвоєчасно сплачений кредит у сумі 4 659,23 грн. та пеню за несвоєчасно сплачені проценти в сумі 27,56 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Також позивач заявив вимогу про необхідність зазначення в рішенні суду вказівки щодо нарахування пені та відсотків до моменту виконання рішення, визначивши у ньому правила нарахування. Проте, така вимога позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, дійсно, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте, по-перше, вказаною нормою передбачене лише право (а не обов`язок) суду щодо зазначення у своєму рішенні про можливість додаткового нарахування пені та відсотків річних; по-друге, рішення суду не може прийматись на майбутнє, як застереження від будь - яких порушень, рішення не може містити будь-яких умов, за яких воно буде виконуватись. Суд вважає, що розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявність неіснуюче порушення, суперечить принципам правосуддя. У той же час, у законодавстві України можливі подальші зміни, що будуть регулювати спірні відносини сторін, про які суду на час прийняття рішення невідомо і не може бути відомо.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов АТ "УБІБ" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-промислова компанія" та ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" про солідарне стягнення заборгованості у сумі 540 693,80 грн. задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-промислова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ідентифікаційний код 40115192) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, 8, ідентифікаційний код 26547581) заборгованість за простроченим кредитом у сумі 494 365 (чотириста дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят п`ять) грн. 00 коп., заборгованість за відсотками у сумі 18 961 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) грн. 94 коп., пеню за несвоєчасно сплачений кредит у сумі 9 508 (дев`ять тисяч п`ятсот вісім) грн. 06 коп., пеню за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 54 (п`ятдесят чотири) грн. 77 коп., судовий збір у сумі 7 843 (сім тисяч вісімсот сорок три) грн. 35 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола В`ячеслава, 8, ідентифікаційний код 26547581) пеню за несвоєчасно сплачений кредит у сумі 4 659 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 23 коп., пеню за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 27 (двадцять сім) грн. 56 коп. та судовий збір у сумі 70 (сімдесят) грн. 30 коп.

У решті вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 20 жовтня 2022 року.

Повний текст рішення складений 31 жовтня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.