ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 918/119/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 (колегія суддів: Маціщук А. В., Олексюк Г. Є., Гудак А. В.) у справі

за позовом Керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації до 1) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1. Дубенської районної державної адміністрації, 2. Смизької селищної ради, про розірвання договору оренди та витребування земельної ділянки,

за участю представників:

Офісу генерального прокурора - Голуб Є. В.,

відповідача-1 - Левчунь С. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Керівник Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (далі - Рівненська ОДА) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" (далі - СВК "Нива") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" (далі - ТОВ "Щедра Нива Шепетин") в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки лісогосподарського призначення від 18.02.2004, укладений між Дубенською районною державною адміністрацією Рівненської області (далі - Дубенська РДА) та СВК "Нива", витребувати у ТОВ "Щедра Нива Шепетин" та повернути державі в особі Рівненської ОДА земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 713,2 га.

2. Прокурор вважає, що передача СВК "Нива" права оренди спірною земельною ділянкою за розподільчим балансом без відповідного узгодження з орендодавцем суперечить вимогам законодавства та умовам укладеного договору оренди, у зв`язку з чим земельна ділянка підлягає витребуванню із незаконного користування ТОВ "Щедра Нива Шепетин", а договір оренди землі від 18.02.2004, що укладений між Дубенською РДА та СВК "Нива", підлягає достроковому розірванню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 18.02.2004 Дубенською РДА і СВК "Нива" укладений договір оренди земельної ділянки. Земельна ділянка передається в оренду з метою лісогосподарського виробництва для ведення лісового господарства (пункт 2.1 договору). У пункті 3.2 договору сторони погодили, що орендар має право за згодою орендодавця передати у володіння і користування орендовану земельну ділянку або її частину іншій особі (суборенду) у випадках та на умовах, передбачених законом.

4. 01.01.2013 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI повноваження з розпорядження землями лісового фонду (орендодавця) відповідно до частини п`ятої статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) перейшли до обласних державних адміністрацій. Тобто за договором оренди земельної ділянки від 18.02.2004 такі повноваження перейшли до Рівненської ОДА.

5. Відповідно до рішення загальних зборів членів СВК "Нива", оформленого протоколом від 06.08.2018 № 2 виділено з кооперативу нову юридичну особу у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин".

6. 09.10.2018 рішенням загальних зборів членів СВК "Нива", яке оформлено протоколом № 3, зокрема, затверджено розподільчий баланс СВК "Нива" та визначено, що ТОВ "Щедра Нива Шепетин" є правонаступником СВК "Нива" щодо частини його майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом на 09.10.2018.

7. Відповідно до розподільчого балансу СВК "Нива" ТОВ "Щедра Нива Шепетин" є правонаступником майнових прав та обов`язків за цим розподільчим балансом (графа 5), а також прав та обов`язків орендаря за договором оренди земельної ділянки (з усіма додатками та додатковими угодами тощо), укладеним 18.02.2004.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

8. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.02.2022 у задоволені позову відмовлено.

9. Рішення мотивовано тим, що прокурором та позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки та її витребування.

10. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 18.02.2004 Дубенською РДА та СВК "Нива"; витребувано у ТОВ "Щедра Нива Шепетин" та повернуто державі в особі Рівненської ОДА земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 713,2 га, яка знаходиться на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області і є предметом договору оренди земельної ділянки, укладеного 18.02.2004.

11. Постанова мотивована тим, що з жовтня 2018 року орендар СВК "Нива" фактично не використовує земельну ділянку, що є порушенням умов пункту 3.2 договору оренди та норм статті 24, 25 Закону України "Про оренду землі", і невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі відповідно до норм статей 611, 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 32 Закону України "Про оренду землі".

12. Водночас належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою не може бути ним відчужене, у тому числі передане при виділі на підставі розподільчого балансу особі, яка виділяється.

Короткий зміст касаційної скарги

13. СВК "Нива" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Скарга з посиланням на пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом апеляційної інстанції норм права, зокрема, статті 28 Закону України "Про кооперацію", ухваленням судового рішення без урахування висновків, викладених у постанова Верховного Суду, у подібних правовідносинах. Скаржник також наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

14. ТОВ "Щедра Нива Шепетин" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Скарга з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом апеляційної інстанції норм права, зокрема, статті 28 Закону України "Про кооперацію", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм у подібних правовідносинах.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

15. Керівник Дубенської окружної прокуратури у відзивах на касаційні скарги просить ці скарги залишити без задоволення, а постанову апеляційної інстанції - без змін.

16. Рівненська ОДА (Рівненська обласна військова адміністрація) у відзиві на касаційні скарги просить касаційні скарги залишити без задоволення, а постанову апеляційної інстанції - без змін, наголошуючи на її законності і обґрунтованості.

Позиція Верховного Суду

17. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Верховний Суд зазначає, що статтею 1 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічні положення викладено у частині 1 статті 93 Земельного кодексу України.

19. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

20. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

21. Згідно з частинами першою-другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

22. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

23. У частині першій статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

24. За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

25. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

26. Суд апеляційної інстанції зазначив, що з жовтня 2018 року орендар СВК "Нива" фактично не використовує земельну ділянку, що є порушенням умов пункту 3.2 договору оренди та норм статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі", і невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі відповідно до положень статей 611, 651 ЦК України, статті 32 Закону України "Про оренду землі".

27. Судова колегія враховує, що відповідно до положень статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

28. Суд звертає увагу на те, що з прийняттям у 2001 році Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002, законодавець змінив підхід до співвідношення змісту поняття "невикористання земельної ділянки" та "використання землі не за цільовим призначенням".

29. Так, у Земельному кодексі України від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції Закону України від 13.03.1992 № 2196-XII) в статті 27 було передбачено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі:

1) добровільної відмови від земельної ділянки;

2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;

3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства;

4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди;

5) нераціонального використання земельної ділянки;

6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки;

7) використання землі не за цільовим призначенням;

8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб;

9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

30. Натомість, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III в статті 141 передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

31. При цьому, поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.

32. Тобто, за змістом приписів статті 141 ЗК України невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею (постанови Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 922/324/17, від 25.03.2020 у справі № 715/214/17-ц, від 14.07.2020 у справі № 916/1998/19 та від 12.08.2021 у справі № 904/2166/20 (904/5835/20).

33. Апеляційний господарський суд статтю 141 ЗК України не застосував та не з`ясував наявність підстав для припинення користування земельною ділянкою, передбачених у цій статті.

34. Водночас однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Суд апеляційної інстанції не встановлював чи можна вважати виділення з кооперативу СВК "Нива" нової юридичної особи у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" із затвердженням розподільчого балансу СВК "Нива" та визначенням того, що ТОВ "Щедра Нива Шепетин" правонаступником СВК "Нива" щодо частини майна, прав та обов`язків Кооперативу, добровільною відмовою від права користування земельною ділянкою в розумінні статті 141 ЗК України.

35. ТОВ "Щедра Нива Шепетин" у касаційній скарзі зазначило про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо продовження розгляду справи після заміни складу суду. Проте, оскільки у касаційній скарзі не викладено виключних випадків для касаційного перегляду судового рішення, які передбачені у частині другій статті 287 ГПК України, тому у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для касаційного перегляду постанови в цій частині.

36. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236 - 238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

37. Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог.

38. Оскільки зазначеного суд апеляційної інстанції не здійснив, фактично не дослідив у повному обсязі докази, які наявні в матеріалах справи, Верховний Суд, зважаючи на приписи статті 300 ГПК України, позбавлений можливості самостійно надавати оцінку відповідним доказам.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

40. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

41. З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Судові витрати

42. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 скасувати, справу № 918/119/21 направити до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич