ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Справа№ 910/333/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Никипорець І.Ф. (довір. від 04.07.2022);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022

у справі № 910/333/22 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення неустойки 1483,70грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/333/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" штраф у розмірі 1 483грн 70коп та судовий збір в розмірі 2 270грн 00коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- вантаж прибув на станцію призначення Пирятин Української залізниці 18.10.2021 у зв`язку з чим фактичний термін доставки вантажу становить 7 діб, що є порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС).

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- відомість вагонів містить інформацію про вагони і вантаж, щодо несвоєчасної доставки якого заявляється претензія, і недодання до претензії відомості вагонів комплекті з оригіналом накладної як її невід`ємної частини, є не тільки порушенням приписів Угоди про міжнародне державне залізничне сполучення (УМВС), а й обмеженням права перевізника на отримання необхідних відомостей для прийняття об`єктивного рішення за претензією; порушуючи приписи Правил перевезення вантажів і не додавши до претензії відомість вагонів, заявник позбавив перевізника необхідних для розгляду претензій відомостей, які стосуються здійсненого за накладною №23288613 перевезення; враховуючи викладене претензію від 15.12.2021 №2021/ПР-114 було повернуто без розгляду, а повернення претензії за таких умов згідно параграфу 6 УМВС не є її відхиленням і не дає права заявнику звертатись до суду;

- позивачем пропущено строк позовної давності оскільки відповідно до параграфу 1 статті 48 УМВС строк позовної давності за вимогами, що випливають із перевищення строку доставки вантажу складає два місяці; залізничні вагони за накладною УМВС №23288613 було видано на станції Пирятин 18.102021, тобто, строк на пред`явлення позову сплив 18.12.2021; позивач звернувся до суду 28.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022, справу № 910/333/22 призначено до розгляду на 06.10.2022.

В судове засідання апеляційного господарського суду 06.10.2022 не з`явився представник позивач .

Від представника позивача (01.09.2022) надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача судовою колегією встановлено.

25.02.2020 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця», як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», як замовником, укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001, предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

11.10.2021 року ТОВ «Белагротермінал» відправлено залізницею зі станції Сморгонь БЧ на станцію Пирятин Української залізниці на адресу одержувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейрсвард» порожні вагони, що оформлено залізничною накладною №23288613.

07.12.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію №2021/ПР-114 від 06.12.2021 з вимогою про сплату штрафу за перевищення терміну доставки вантажу у розмірі 1483грн70коп, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 07.12.2021, накладної, фіскального чеку, рекомендованого повідомлення про вручення 09.12.2021, у відповідь на яку відповідач листом №ЦМЮ-16/192 від 15.12.2021 повідомив про ненадання відомості вагонів, а тому претензія була повернута позивачу без розгляду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ч.1 ст.919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст.313 Господарського кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

11.10.2021 року ТОВ «Белагротермінал» відправлено залізницею зі станції Сморгонь БЧ на станцію Пирятин Української залізниці на адресу одержувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» порожні вагони, що оформлено міжнародною залізничною накладною №23288613.

Частиною 6 ст.315 Господарського кодексу України встановлено, що спори пов`язані з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно з § 1 ст. 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Угода є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Параграфом 1 ст. 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Статтею 24 УМВС визначено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнерів - 1 добу на кожну почату 150 км;

- для інших відправок - 1 добу на кожну почату 200 км.

Для вантажів, що вимагають обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і наступних в спеціальних поїздах з окремим локомотивом, терміни доставки встановлюються перевізником.

Для вантажів, що перевозяться в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні, термін доставки на водному ділянці шляху встановлює перевізник, який здійснює перевезення на даній ділянці шляху.

Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Термін доставки вантажу збільшується на 2 доби:

- на кожну перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії;

- на кожну перестановку вагонів, вантажу на своїх осях на візки іншої ширини колії;

- при перевезенні вантажу в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, не залежних від перевізника.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають за повні.

В разі поділу вантажу в процесі перевезення термін доставки обчислюється з тієї частини вантажу, яка прибула за накладною.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомляє одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.

Відповідно до ст. 2 УМВС та додатку 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів", розділу 1 пункту 2.1. "відправка" - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладній №23288613, вантаж був відправлений 11.10.2021, а тому з 12.10.2021 розпочинається перебіг терміну доставки вантажу, загальна відстань становить 915 км (511 км + 404 км) (графа 38 та графа 43), та складає 1 добу на кожні початі 200 км.

Таким чином, нормативний термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 УМВС, становить 6 діб (5 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу), а тому кінцевий термін доставки вантажу становить 17.10.2021 р.

В той же час, як підтверджується календарним штемпелем в графі 27 накладної №23288613, вантаж прибув на станцію призначення Пирятин Української залізниці 18.10.2021. Тобто фактичний термін доставки вантажу становить 7 діб, що є порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС).

У § 1, 2 статті 45 УМВС передбачено, що якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

0% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач просить стягнути з відповідача штраф за прострочення доставки вантажу у розмірі 1 483грн 70 коп. із розрахунку 18% провізної плати за перевезення вантажів за накладною.

За умовами § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки.

Тобто, аналіз наведених положень ст.ст 45, 24 УМВС в їх сукупності, свідчить, що термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", є нормативним, тоді як фактичний термін доставки - загальним.

Отже, у випадку його перевищення сплачується неустойка, розрахована у відсотковому відношенні від провізної плати шляхом ділення кількості діб перевищення нормативного терміну доставки на кількість діб фактичного терміну доставки.

З огляду на наведене, відношення перевищення терміну доставки (1 доба) до загального терміну доставки (6 діб) складає 0,17, тому відсоток провізної плати відповідно до § 2 статті 45 УМВС має визначатися на рівні 18%.

Згідно з відомостями накладної розмір провізної плати становить 8 242 грн. 80 коп.

Таким чином, розмір штрафу за прострочення доставки вантажу становить 1 483,70 грн. (8 242 грн. 80 коп. х 18%).

Параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Згідно з параграфом 3 статті 46 УМВС претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію №2021/ПР-114 від 06.12.2021 року з вимогою про сплату штрафу за перевищення терміну доставки вантажу у розмірі 1483грн 70 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 07.12.2021, накладної, фіскального чеку, рекомендованого повідомлення про вручення 09.12.2021 , у відповідь на яку відповідач листом №ЦМЮ-16/192 від 15.12.2021 повідомив про ненадання відомості вагонів, а тому претензія була повернута позивачу без розгляду.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає про те, що до претензії позивачем не було додано відомості вантажів, що суперечить ст. 46 УМВС.

Згідно з п. 40.2.3. Розділу ІХ "Претензії" Правил перевезення вантажів, що є додатком 1 до УМВС при пред`явленні претензії особа, яка має право на пред`явлення претензії, зобов`язана докласти до претензії наступні документи в оригіналах в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) і "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 року по справі №910/17063/19 зазначено, що доводи скаржника про те, що оригінал відомості вагонів повинен додаватися до претензії, оскільки є невід`ємною частиною накладної, не можуть братися до уваги та спростовуються пунктом 40.2.3 Додатку № 1 до УМВС, яким передбачено, що у випадку звернення із претензією, особа, яка має право на звернення із цією претензією, зобов`язана додати до претензії такі документи в оригіналі, зокрема, у випадку порушення (перевищення) строку доставки вантажу - відправник або отримувач - "оригінал накладної" (лист 1 накладної) та "оригінал повідомлення щодо доставки вантажу" (лист 6 накладної).

Як свідчать матеріали справи до претензії було додано документи, передбачені в додатку № 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів", а саме приписами параграфу 40 статті 40 Розділу IX Претензії "...в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) та "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

Отже, зміст претензії позивача відповідає вимогам ст. 46 Угоди про міжнародне вантажне сполучення, тому, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, позивачем дотримано обов`язковий порядок врегулювання спорів з перевезення вантажу у міжнародному сполученні, а відтак, у відповідача були відсутні підстави для повернення претензії позивача без розгляду.

Відповідачем заявлено спеціальні строки позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки.

Параграфом 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 ст. 48 УМВС).

Згідно з § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Згідно з § 1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Вантаж було доставлено 18.10.2021 року, позивачем було пред`явлено претензію 07.12.2021 року, відповідь було отримано 23.12.2021 року, а з вказаним позовом позивач звернувся до суду 28.12.2021, що підтверджується накладною Акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с.44), тобто в межах строку, передбаченого параграфом 1 статті 48 УМВС, а тому заява відповідача про застосування спеціальних строків не підлягає задоволенню.

Відповідно до § 3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, відповідачем було порушено умови договору та норми чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки у розмірі 1 483 грн. 70 коп.

Судовий збір, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги та у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/333/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/333/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.11.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

Л.П. Зубець