номер провадження справи 5/193/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 Справа № 908/3484/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Концерну Міськітепловімережі (Бульвар Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; )

До відповідача: Публічногоакціонерноготовариства Запоріжжяобленерго (вул.Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; )

про стягнення 108 737,70 грн.,

За участю представників сторін:

Від позивача: Скрипаль О.С., довіреність №"454/20-22 від 16.08.2022

Від відповідача: Шульга Ю.О., довіреність №310 від 22.12.2021 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 002808 від 22.06.2021)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

01.12.2021 через систему Електронний суд надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі № 222/11-1 від 22.11.2021 (вх. № 3731/08-07/21 від 01.12.2021) до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 108 737,70 грн.

01.12.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/3484/21 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 06.12.2021 вказану позовну заяву на підставі п.п. 8, 10 ч. 3 ст. 162, ст. 174 ГПК України залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом направлення на адресу суду та відповідача письмової інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

09.12.2021 через систему Електронний суд від позивача надійшло клопотання № 8/12-3 від 08.12.2021 (вх. № 25591/08-08/21 від 09.12.2021) про усунення недоліків.

Ухвалою від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3484/21 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження 5/193/21 та вирішено розгляд справи по суті розпочати з 10.01.2022.

Ухвалою від 10.01.2022 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про розгляд справи № 908/3484/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті у спрощеному позовному провадженні призначено на 07.02.2022 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 11.02.2022, враховуючи, що судове засідання, призначене на 07.02.2022 о 10 год. 30 хв. не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Проскурякова К.В. на лікарняному, та надходження до матеріалів справи додаткових документів, суд в порядку ч. 6 ст. 250 ГПК України вирішив з власної ініціативи розгляд справи №908/3484/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та підготовче засідання призначити на 09.03.2022 о/об 12 год. 00 хв.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Ухвалою від 15.03.2022, враховуючи те, що підготовче засідання 09.03.2022 о 12 год. 00 хв. не відбулося, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, підготовче засідання відкладено та зазначено, що дату та час підготовчого засідання буде визначено у відповідній ухвалі суду після усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла за основу і в цілому проект Закону про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Пунктом 6 Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 вказано, що усім судам України рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Господарський суд Запорізької області не припинив здійснювати судочинство.

Ухвалою суду від 27.07.2022 призначено підготовче засідання на 10.08.2022 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою від 10.08.2022 в прийнятті до розгляду заяви Концерну МТМ про збільшення розміру позовних вимог від 11.01.2022 за вих. №11/01-1 відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 02.09.2022 о 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні 02.09.2022 судом оголошено перерву до 03.10.2022 об 15 год. 00хв.

В судовому засіданні 03.10.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 03.10.2022 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу на комплексі «Акорд».

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги пояснивши, що 01.09.2006 між Концерном "Міські теплові мережі" та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (згідно з додатковою угодою № 5/1від 07.02.2017 змінено на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»)укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600277. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 року у справі № 908/3269/16, яке набуло чинності 14.02.2017 року, стягнуто з відповідача на користь позивача 811 603, 84 грн. основного боргу на підставі договору № 600277 від 01.09.2006. Основний борг за теплову енергію, стягнутий рішенням Господарського суду Запорізькоїобласті від 31.01.2016 у справі № 908/3269/16, відповідачем сплачено частково. Отже, сума основного боргу на день подання цієї заяви складає 100 567, 83 грн. та строк оплати, встановлений графіком погашення заборгованості, минув - 31.12.2019.У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 8455,26 грн. та 3% річних в сумі 2454,96 грн.

Також, рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.08.2018 у справі №908/1116/18, яке набуло чинності 13.09.2018, стягнуто з відповідача на користь позивача 1095328,64 грн. основного боргу на підставі договору № 600277 від 01.09.2006 року. Основний борг 1 095 328, 64 грн. за теплову енергію, стягнутий рішенням Господарського суду Запорізької області від13.08.2018 у справі № 908/1116/18, несплачений в повному обсязі, а отже сума основного боргу на день подання цієї заяви складає 1 095 328, 64 грн. та строк оплати, встановлений графіком погашення заборгованості, минув - 01.07.2021.У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 74126,42 грн. та 3% річних в сумі 23 701,06 грн.

Між тими ж сторонами та з тим же предметом Господарський судом Запорізької області розглянута справа № 908/112/21, рішення по якій від 22.04.2021 набуло чинності на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду 30.08.2021 року, стягнуто інфляційні втрати за період по листопад 2020 року та 3% річних за період по 28.12.2020 року. На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629Цивільного кодексу України, статтями 2, 3, 193, 232, 275 277 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву від 30.12.2021 за вих. №32-32/210 та зазначив, що загальна сума заявлених вимог становить 3% річних 26 156,02 грн. та інфляційні втрати 82 581,68 грн., нарахованих позивачем у зв`язку з несплатою відповідачем суми основного боргу, стягнутих згідно рішень Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 у справі №908/3269/16 та від 13.08.2018 у справі №908/1116/18. Однак, при перевірці заявлених сум встановлено, що нарахування завищені та відповідачем надано контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити. Також просить розстрочити виконання рішення по даній справі щодо сплати ПАТ «Запоріжжяобленерго» суми боргу строком на 6 календарних місяців з дня ухвалення такого рішення.

Також представник відповідача підтримав письмові пояснення від 10.08.2022, зазначивши про направлення на адресу позивача повідомлення про настання форс-мажорних обставин на підставі п. 9.1. договору, у зв`язку з тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022. Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05:30 ранку 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та вказала, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Також постановою Кабінету міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Вважає, що позивача було належним чином повідомлено про факт настання форс-мажорних обставин, та їх визнання ТПП, за наслідком яких ПАТ "Запоріжжяобленерго" звільняється від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за договором №600277 від 01.09.2006 на час дії зазначених обставин та до їх офіційного закінчення.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2006 між Концерном "Міські теплові мережі" та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (згідно з додатковою угодою № 5/1від 07.02.2017 змінено на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго») укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600277, відповідно до п. 1.1 якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 у справі №908/3269/16, яке набуло чинності 14.02.2017, за позовом Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Дніпровського району до Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення суми, позов задовольнити частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі суму 811 603,84 грн. основного боргу, розстрочивши виконання рішення господарського суду № 908/3269/16 від 31.01.2017 строком на 6 (шість) місяців, починаючи з лютого 2017, зі сплатою рівними частинами по 135 267,30 грн. щомісячно, останній місяць 135 267,34 грн. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі суму 45 026,81 грн. пені, суму 26 618,35 грн. 3% річних, суму 119 993,94 грн. втрат від інфляції та суму 15 724,04 грн. витрат зі сплати судового збору, розстрочивши виконання рішення господарського суду № 908/3269/16 від 31.01.2017 строком на 6 (шість) місяців, починаючи з лютого 2017, зі сплатою рівними частинами по 34 560,52 грн. щомісячно, останній місяць 34 560,54 грн. В іншій частині позову відмовити.

Вказаним рішенням суду встановлено, що «Із матеріалів справи слідує, що позивач у період: листопад 2013р., листопад 2014р.-квітень 2015р., жовтень 2015р.-квітень 2016р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 999 164,48 грн.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період (акти приймання-передачі за: листопад 2013р. на суму 53903,35 грн., листопад 2014р. на суму 46607,73 грн., грудень 2014р. на суму 77728,01 грн., січень 2015р. на суму 98170,52 грн., лютий 2015р. на суму 81997,06 грн., березень 2015р. на суму 96888,84 грн., квітень 2015р. на суму 44654,45 грн., жовтень 2015р. на суму 23336,11 грн., листопад 2015р. на суму 71565,95 грн., грудень 2015р. на суму 82680,66 грн., січень 2016р. на суму 122878,45 грн., лютий 2016р. на суму 88863,97 грн., березень 2016р. на суму 72905,50 грн., квітень 2016 на суму 27662,33 грн.) підписані обома сторонами та скріплені їх печатками і рахунки на оплату вказаних актів.

Однак, зазначена в актах сума в установлений договором строк відповідачем в повному обсязі не сплачена. За спірний період відповідачем здійснена оплата лише по актам: за листопад 2013р. в сумі 53 903,35 грн.; за листопад 2014р. в сумі 55 929,28 грн. та за грудень 2014р. в сумі 77 728,01 грн. Інші акти приймання-передачі теплової за період: січень 2015р.-квітень 2015р., жовтень 2015р.-квітень 2016р. залишені відповідачем без оплати.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену у спірному періоді теплову енергію складає 811 603,84 грн. …

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600277 від 01.09.2006р. в сумі 811 603,84 грн. підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 811 603,84 грн. за поставлену у період: січень 2015р.-квітень 2015р., жовтень 2015р.-квітень 2016р. теплову енергію підлягає задоволенню. …

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 26 696,75 грн. нарахованих за загальний період: з 25.12.2013р. по 31.10.2016р. та втрати від інфляції в сумі 119 993,94 грн. за період: лютий 2015р. вересень 2016р. …

Позивачем нараховано 3 % річних по кожному акту приймання-передачі теплової енергії окремо, з врахуванням положень п. 6.3. договору. В той же час, при здійсненні розрахунку, позивачем не враховано, що кількість днів у 2016 році, який входить до періоду нарахування відсотків річних, складає 366 днів, а не 365. Правильним розміром 3% річних за заявлений позивачем період є сума 26 618,35 грн., яка і підлягає стягненню.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, судом встановлено, що за період: з лютого 2015р. по вересень 2016р. втрати від інфляції становлять 125 237,54 грн., однак стягненню за цей період підлягає сума 119 993,94 грн., виходячи з предмету позовної вимоги, яка заявлена позивачем.»

Позивач зазначив, що основний борг за теплову енергію, стягнутий рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2016 у справі № 908/3269/16, відповідачем сплачено частково та на день подання цієї позовної заяви складає 100 567, 83 грн.

Судом встановлено, що згідно графіку погашення заборгованості, який укладено між позивачем та відповідачем, строк оплати погашення заборгованості, минув - 31.12.2019.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати за період з грудня 2020 по вересень 2021 в сумі 8 455,26 грн. та 3% річних за період з 29.12.2020 по 21.10.2021 в сумі 2 454,96 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.08.2018 у справі №908/1116/18, яке набрало чинності 13.09.2018, за позовом Концерну Міські теплові мережі до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 1 223 039,51 грн., позовні вимоги задоволено частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі 1095328,64 грн. основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі 10 000,00 грн. пені, 82 261,82 грн. втрат від інфляції, 19 885,83 грн. 3 % річних та 18 335,71 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що «На виконання умов договору теплопостачальна організація відпустила споживачу теплову енергію у наступних періодах: з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. та з листопада 2017 р. по березень 2018 р.

Загальна сума відпущеної теплової енергії складає 1095328 грн. 64 коп., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи. …

Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов`язання і сплати суми заборгованості у повному обсязі.

Факт наявності заборгованості за договором відповідачем не заперечується. …

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго 1095328,64 грн. заборгованості за відпущену теплову енергію за період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. та з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 19885,83 грн. 3 % річних за період з 25.11.2016 р. по 20.04.2018 р. (по кожному акту окремо) та 82 261,82 грн. втрат від інфляції нарахованих за період заборгованості з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. та з листопада 2017 р. по січень 2018 р. …

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договорами, є доведеним і вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені обґрунтовано. До стягнення з відповідача належить сума втрат від інфляції в розмірі 82261 грн. 82 коп. та сума 3 % річних в розмірі 19885 грн. 83 коп. (в межах заявлених позовних вимог).»

Позивач зазначив, що основний борг 1 095 328, 64 грн. за теплову енергію, стягнутий рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.08.2018 у справі № 908/1116/18, несплачений в повному обсязі, а отже сума основного боргу на день подання цієї позовної заяви складає 1 095 328, 64 грн.

Судом встановлено, що згідно графіку погашення заборгованості, який укладений між позивачем та відповідачем, строк оплати, встановлений цим графіком, минув - 01.07.2021.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати за період з грудня 2020 по вересень 2021 в сумі 74 126,42 грн. та 3% річних за період з 29.12.2020 по 21.10.2021 в сумі 23 701,06 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/112/21, за позовом Концерну Міські теплові мережі до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 106 726,00 грн., позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі 9 146,38 грн. пені, 21 836,21 грн. інфляційних втрат, 14 022,40 грн. 3 % річних, 27,24 грн. поштових витрат з направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, 886,39 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що «Обставини виконання сторонами умов договору стали предметом дослідження Господарським судом Запорізької області у справах № 908/1116/18 та 908/3269/16. …

Таким чином, факт порушення з боку відповідача зобов`язань щодо оплати вартості отриманої від позивача теплової енергії на загальну суму 811 603,84 грн. у визначений договором строк остаточно встановлено рішенням господарського суду від 31.07.2017 у справі № 908/3269/16, а зобов`язання щодо оплати вартості отриманої від позивача теплової енергії на загальну суму 1 095 328,64 грн. у визначений договором строк остаточно встановлено рішенням господарського суду від 13.08.2018 у справі № 908/1116/18. …

Позивач просив суд стягнути з відповідача 21 836,21 грн. інфляційних втрат та 14 022,40 грн. 3 % річних. …

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок позивача є правильним, складеним відповідно до вимог чинного законодавства, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних задовольняються судом повністю.»

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у справі № 908/112/21 (з урахуванням ухвали ЦАГС від 28.10.2021 у справі №908/112/21 про описку в постанові) апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі № 908/112/21 задоволено частково. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі № 908/112/21 скасовано в частині стягнення пені та змінено в частині стягнення судового збору. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Концерну Міські теплові мережі до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в частині стягнення пені в сумі 70 867,39 грн. задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Концерну Міські теплові мережі 35 433,69 грн. пені та 2102,00 грн. судового збору. В решті позовних вимог по стягненню пені відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі № 908/112/21 залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь на користь Концерну Міські теплові мережі3153,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

01.10.2021 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у справі № 908/112/21 судом видано відповідні накази.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивачем у цій справі заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з несплатою відповідачем боргу відповідно до узгодженого між сторонами графіку погашення основного боргу, стягнутого за рішеннями Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 у справі №908/3269/16 та від 13.08.2018 у справі №908/1116/18.

Згідно вказаного графіку відповідач мав сплатити до 31.12.2019 - 100 567, 83 грн. та до 01.07.2021 - 1 095 328, 64 грн. рівними частинами починаючи з грудня 2019 по 57 648,87 грн. та останній платіж до 01.07.2021 в сумі 57 648,98 грн., однак своїх зобов`язань не виконав.

Відповідачем не надано суду доказів виконання рішень суду у справах № 908/3269/16, № 908/1116/18 та грошового зобов`язання ані в добровільному, ані в примусовому порядку.

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат на загальну суму 82 581,68 грн. за період з грудня 2020 по вересень 2021 та 3 % річних на загальну суму 26 156,02 грн. за період з 29.12.2020 по 21.10.2021, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки заборгованість за договором боржником у повному обсязі не сплачено, тому нарахування позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат від знецінення грошових коштів є правомірним.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд України в ухвалі від 12.03.2009 у справі № 6-9743сво08, в якій зазначено, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання рішень суду у справах № 908/3269/16, № 908/1116/18, а саме сплати сум основного боргу, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, представник відповідача вважає, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, та їх визнання ТПП, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звільняється від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за Договором №600277 від 01.09.2006р. на час дії зазначених обставин та до їх офіційного закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" 23.03.2022 на адресу Концерну "Міські теплові мережі" направлено повідомлення про настання форс-мажорних обставин за договором №600277 від 01.09.2006 посилаючись на те, що пунктом 9.1. договором встановлено, що при настанні дії непереборної сили, а саме: непереборні події, що відбулися незалежно від волі та бажання Теплопостачальної організації або Споживача (війна, блокада, страйк, пожежа, аварія, паводок, інше стихійне лихо, заборона експорту (імпорту), валютні обмеження або інші обмеження прав власності на сировину чи готову продукцію, у тому числі на їх переміщення, прийняті державою або відповідними державним органом тощо і призводить до порушення умов укладеного договору) строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на період часу, в термін якого будуть діяти такі обставини. Пунктом 9.2. договору встановлено, що якщо ці обставини будуть продовжуватися більше 3 місяців, кожна з сторін буде мати право відмовитися від подальшого виконання договору. В такому разі жодна зі сторін не буде мати прав на відшкодування іншій стороні можливих збитків. Сторона для якої виникла повна або часткова неможливість виконання зобов`язань за цим договором повинна негайно повідомити іншу сторону про настання та припинення обставин перешкоджаючи виконанню зобов`язань. Належним доказом вищенаведених обставин є довідка торгово-промислової палати.

Факт направлення вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.03.2022, поштовою накладною №970 від 23.03.2022 та фіскальним чеком від 23.03.2022.

Згідно до статті 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05:30 ранку 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому Указами Президента України воєнний стан в Україні було продовжено. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, також строк дії якого відповідними Указами Президента України було продовжено до 21.11.2022.

Відповідач повідомив позивача про те, що ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що 13.05.2022 на сайті ТПП України опубліковано офіційний лист ТПП України, в якому зазначено, що особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Отже, за умовами договору, сторона для якої виникла повна або часткова неможливість виконання зобов`язань за цим договором повинна негайно повідомити іншу сторону про настання та припинення обставин перешкоджаючи виконанню зобов`язань.

Згідно з п. 9.2. договору належним доказом вищенаведених обставин є довідка торгово-промислової палати.

Тобто, лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 може бути використаний особою, яка порушує свої зобов`язання, як додаток до повідомлення іншої особи про настання форс-мажорних обставин.

Однак, у разі необхідності, це не позбавляє таку особу права звернутися до ТПП України за отриманням Сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за відповідним зобов`язанням окремо.

З огляду на умови договору та листа ТПП України, суд дійшов висновку, що за настання для відповідача форс-мажорних обставин, він повинен згідно з п.9.2. договору негайно повідомити позивача про настання таких обставин, та в розумний строк надати позивачу довідку (сертифікат) торгово-промислової палати на підтвердження їх настання та тривалості для відповідача.

Таким чином, суд погоджується з відповідачем про те, що він у розумний строк 23.03.2022 повідомив відповідача про настання форс-мажорних обставин листом від 22.03.2022 за вих. №25-32/12.

Проте, частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини можуть звільнити товариство тільки від відповідальності за невиконання зобов`язань за спірним договором, тобто від нарахування штрафів/пені, проте не звільняють від необхідності виконання основних зобов`язань, що обумовлені договором, законом або стягнутої за рішенням суду.

Відповідач посилається на постанову Кабінету міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Вказана правова позиція відповідача судом до уваги не приймається, оскільки зазначена постанова КМУ розповсюджується для населення, та положень щодо можливості застосування її для суб`єктів господарювання у ній відсутні.

Також відповідач надав до матеріалів справи контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат, зазначивши, що ці нарахування завищені позивачем.

Суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат на загальну суму 82 581,68 грн. за період з грудня 2020 по вересень 2021 та 3 % річних на загальну суму 26 156,02 грн. за період з 29.12.2020 по 21.10.2021 наданих позивачем до позову, за допомогою КП «Законодавство» встановив, що вони є вірними, складені відповідно до вимог чинного законодавства, а отже вказані вище твердження відповідача є безпідставними та зазначені суми інфляційних втрат та 3% річних підлягають стягненню з відповідача.

Щодо клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 6 місяців, суд зазначає наступне.

В обґрунтування надання розстрочки виконання судового рішення відповідач посилається на те, що НКРЕКП було фактично заблоковано надходження грошових коштів після розподілу на поточні рахунки відповідача. Підтвердженням тому є встановлення починаючи з 2015 р. для Відповідача нульового відсотку відрахувань коштів на поточні рахунки постачальника електричної енергії, або встановлення щодобових мільйонних відрахувань з рахунків відповідача, ПАТ "Запоріжжяобленерго" недоотримало у 2016 - 541.3 млн. грн. у 2017 - 328.4 млн. грн. за 2018 - 576.5 млн. грн., що стало причиною неспроможності Відповідача виконувати поточні господарські зобов`язання.

Станом на 01.09.2021 дебіторська заборгованість споживачів за відпущену електроенергію та за послуги з розподілу електроенергії склала 1 359,0 млн. грн. Найкрупнішими боржниками Відповідача (тобто споживачі за електричну енергію відпущену до 01.01.2019) були ТОВ «Запорізький титаномагнієвий комбінат» (борг - 778,2 млн. грн.), ПАТ «ЗФЗ» (борг 195,4 млн. грн.). ДП «Кремнійполімер» (борг 172,0 млн. грн.), ЗДП «Радіоприлад» (борг 30,8 млн. грн.), ПрАТ «Завод напівпровідників» (10,8 млн. грн.). Заборгованість покупців послуг з розподілу електричної енергії, найбільші боржники: ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» - 538.0 млн. грн., ДПЗД «Укрінтеренерго» - 39.5 млн. грн. Вказане підтверджується відповідними довідками ПАТ «Запоріжжяобленерго». Щодо ряду підприємств-споживачів, які мають досить значну заборгованість перед ПАТ «Запоріжжяобленерго», такими як ЗДП «Кремнійполімер», господарським судом порушено справи про банкрутство. Тому, примусове стягнення заборгованості з таких підприємств є процесуально неможливим. Недостатність обігових коштів виникла в наслідок несвоєчасної та неповної сплати зобов`язань з послуг розподілу електричної енергії ТОВ «Запоріжжяенергопостачання» (далі ПУП) та ДПЗД «Укрінтеренерго» (далі - ПОН). Станом на 01.09.2021 заборгованість ПУП становить 538,0 млн. грн. у тому числі яка виникла протягом 2019-2020 років становить 403,9 млн., та приріст заборгованості за 8 місяців 2021 року 134,1 млн. грн. Заборгованість ПОН станом на 01.09.2021 становить -39,5 млн. грн.

У ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутні кошти для фінансування першочергових та обов`язкових витрат товариства, а також відсутні кошти для виконання рішення у справі єдиним платежем. Станом на 21.09.2021 податковий борг відповідача становить 1 119.1 млн. грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго». Крім цього, наявність податкового боргу зокрема підтверджується і відповідними судовими справами. Також згідно довідки Офісу великих платників податків ДПС України від 26.05.2020 №19584/10/28-10-51-14-22, станом на 26.05.2020 податкова підтвердила заборгованість у розмірі 607 477 980,68 грн.

Згідно листа Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя від 18.05.2020 №18535, на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» до склад якого входить 1103 виконавчих проваджень на суму 52 198 461. 83 грн. без рахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. На все майно, що належить ПАТ "Запоріжжяобленерго", у межах суми звернення стягнення 27737758,66 грн. та грошові кошти, що містяться на усіх рахунках в банківських установах, у межах суми звернення 109936196,39 грн., постановами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (ВП № 55890429) накладено арешти.

Окрім першочергової виплати податкового боргу товариство має щомісячно проводити виплату інших обов`язкових платежів, зокрема таких як оплата за: сировину та матеріали; паливо для автотранспорту та його утримання; закупівлю лічильників, оренду приміщень, охорону праці; витрати на зв`язок тощо. Сума мінімально необхідних платежів ПАТ «Запоріжжяобленерго» (лікарняні, відрядження, ПДВ, комісійний збір банкам, комунальні платежі тощо) в межах, передбаченою структурою тарифів з 01.01.2021 року складають 292 062 тис. грн. на місяць.

Станом на 01.09.2021 кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» за роботи, послуги, ТМЦ (без врахування заборгованості за електроенергію та штрафних санкцій ДП «Енергоринок») становить 186 824.26 тис, грн.

Недостатність обігових коштів виникла в наслідок несвоєчасної та неповної сплати зобов`язань з послуг розподілу електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (далі ПУП) та ДПЗД «Укрінтеренерго» (далі ПОН) Так станом на 01.05.2022 заборгованість ПУП становить 578,5 млн. грн. у тому числі яка виникла протягом 2019-2021 років становить 467,0 млн. та приріст заборгованості за січень-квітень 2022 становить 111,5 млн. грн. Заборгованість ПОН станом на 01.05.2022 становить -39,2 млн. грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 19.05.2022.

Також, на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутні грошові кошти, що підтверджується довідками ПАТ «Запоріжжяобленерго» про залишки грошових коштів на поточних рахунках від 27.09.2021 за вих. №003-003/197, №003-003/196, №003-003/195, №003-003/194, №003-003/193, №003-003/192.

Згідно Довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 21.09.2021 за вих. №003-46/183 станом на 01.09.2021 кредиторська заборгованість відповідача перед ДП «Енергоринок» становить 412,4 млн. грн.

Відповідач зазначив, що основною причиною зростання дебіторської заборгованості відповідача визначає падіння рівня платоспроможності споживачів. Отже, ступінь виконання зобов`язання Відповідача перед ДП «Енергоринок» знаходиться в прямій залежності від ступеню виконання зобов`язання споживачів перед відповідачем. Таким чином, наявна дебіторська заборгованість не тільки не приносить прибутку, але і поставила відповідача у скрутне становище при здійсненні розрахунків з іншими підприємствами.

Крім того, у зв`язку з тяжким фінансовим станом споживачів - юридичних осіб, ПАТ «Запоріжжяобленерго» змушене укладати договори про реструктуризацію заборгованості, що по суті є перенесенням термінів оплати за спожиту електричну енергію.

Відповідно до звіту про фінансові результати (ф2) за 2019 р. у відповідача вбачався прибуток в розмірі 672 000,00 грн., проте такий прибуток є незначним та не може свідчити про задовільний фінансовий стан відповідача. Крім того, податковий борг відповідача становить понад одного мільярда гривен (1161,6 млн.грн), що значно перевищує розмір прибутку, отриманого відповідачем за 2019 рік.

Крім того, критичний фінансово-господарський стан відповідача підтверджується висновком судового експерта, наданого в рамках проведеного економічного дослідження №282 від 17.05.2018. Згідно висновку судового експерта, наданого в рамках проведеного економічного дослідження №123/124-20 від 07.09.2020 встановлено, що у ПАТ «Запоріжжяобленерго» станом на 31.12.2018 та 30.09.2019 наявні ознаки критичної неплатоспроможності.» Також відповідачем на підтвердження факту тяжкого фінансового стану ПАТ "Запоріжжяобленерго" починаючи з 2015 року надано висновок Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.11.2021 №645/646-21.

Також відповідач зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» є підприємством державного сектору економіки та включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. № 83. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019р. № 36-р ПАТ «Запоріжжяобленерго» включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності. На підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

З метою врегулювання спірних питань по даній справі на адресу Концерну "МТМ" направлено лист з пропозицією укласти мирові угоди по стягнутому основному боргу в т.ч. за договором №600277, згідно якого в рамках даної справи нараховуються 3% річних та інфляційних втрат. Також в листі є пропозиція про прощення заявлених в рамках даної справи 3% річних та інфляційних втрат. На підставі викладеного, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення по даній справі щодо сплати ПАТ «Запоріжжяобленерго» суми боргу строком на 6 календарних місяців з дня ухвалення рішення.

Позивач заперечив щодо задоволення клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Недостатність чи відсутність коштів або необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором не можна вважати безумовним винятковим випадком, за наявності якого виконання судового рішення можна розстрочити.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України). Також, суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Представниками сторін не надано доказів щодо врегулювання спору мирним шляхом та належним чином укладену мирову угоду щодо предмета спору у цій справі.

Судом прийнято до уваги усні пояснення позивача, що не виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також тривале невиконання рішень Господарського суду Запорізької області про стягнення основного боргу призводить до того, що позивач несе відповідні збитки та вимушений сплачувати їх за свій рахунок.

Суд зазначає, що відповідачем в обґрунтування тяжкого фінансового стану підприємство надано звіти про фінансові результати підприємства за 2018 рік та за 2019 рік, однак не надано відповідних документів за 2020 та 2021 роки.

Крім того, відповідачем надано довідки про залишки грошових коштів на поточних рахунках від 27.09.2021 за вих. №003-003/197, №003-003/196, №003-003/195, №003-003/194, №003-003/193, №003-003/192, однак не надано відповідних довідок за 2022 рік.

Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, зокрема: тяжкий фінансовий стан підприємства та багатомільйонну заборгованість з податкового боргу, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики; відтак, подальше фактичне ухилення відповідача від сплати належних сум може завдати істотної шкоди позивачу та подальше зволікання з виконання рішення суду суперечить як законним правам та інтересам позивача так і вимогам ГПК України, оскільки не враховує матеріальні інтереси позивача.

Крім того, суд враховує, що з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь Концерну «МТМ» стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600277 від 01.09.2006: за рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 у справі №908/3269/16 за поставлену теплову енергію у період: січень 2015р.-квітень 2015, жовтень 2015-квітень 2016 в сумі 811 603,84 грн. та за рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.08.2018 у справі №908/1116/18 за відпущену теплову енергію за період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. та з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. в сумі 1 095 328,64 грн.

В подальшому Концерн «МТМ» погодив ПАТ «Запоріжжяобленерго» графік погашення заборгованості, стягнутої за вказаними рішеннями суду. Однак, відповідач не здійснив оплати та порушив строки оплати навіть за вказаним графіком погашення заборгованості та у зв`язку з чим у цій справі позивач заявив до стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

Також суд зазначає, що вказана заборгованість за поставлену теплову енергію виникла у відповідача ще з січня 2015 року, отже вже протягом 7 років відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо здійснення своєчасних оплат, навіть згідно погодженому з позивачем графіку погашення заборгованості.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів здійснення часткових оплат за погодженим між сторонами графіком погашення заборгованості на підтвердження свого волевиявлення щодо добровільного виконання цього рішення, а також доказів в обґрунтування підстав неможливості погашення вказаної заборгованості відповідно до графіку, а отже не доведено наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Крім того, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача поштові витрати згідно поштового чеку про відправлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів. Однак, у прохальній частині позову не зазначено суми поштових витрат, та з огляду на диспозитивність господарського процесу, посилання позивача тільки на поштовий чек без зазначення його номеру, дати та суми, не означає обов`язку суду встановлювати вказану суму самостійно, а отже суд не вбачає підстав для задоволення вказаних витрат.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; ) на користь Концерну Міські теплові мережі (Бульвар Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; ) інфляційні втрати в сумі 82 581 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн. 68 коп., 3 % річних в сумі 26 156 (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят шість) грн. 02 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

У зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, повний текст рішення складено та підписано 31.10.2022.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.