РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/5682/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/5682/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

08 липня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (позивач) надійшла позовна заява № 25/4/7/31/17460 від 08.07.2022 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ у розмірі 701 590,85 грн. (сімсот одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 85 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/5682/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «УМК» за адресою: 03057, м. Київ, вул. Мірошниченко Євгенії, 10-Б, офіс 103, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «вибули» - 15.07.2022 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 11.07.2022 року у справі № 910/5682/22 є 15.07.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 01.08.2022 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

10.08.2022 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» надійшла заява № 25/4/7/31/22126 від 09.08.2022 року «Про зменшення розміру позовних вимог», в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 601 590,85 грн. (шістсот одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 85 копійок).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 252 цього Кодексу визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, а також зважаючи на те, що вказана заява подана до суду не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду відповідну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» у зв`язку з чим має місце нова ціна позову, виходячи з якої розглядається спір, у розмірі 601 590,85 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМК" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 42321013ПВ (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору.

Згідно з п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Пунктом 5.7. договору встановлено, що оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно з п. 5.1. Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється наступними етапами:

- 100 % вартості прогнозованих (заявлених) обсягів споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду;

- остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду.

За умовами пункту 6.1. Комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі неотримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, що ним формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі". Наведені обставини підтверджуються додатком № 20 до листа ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 24.06.2022 року № 3/01/3/15642.

На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії протягом лютого 2022 року - травня 2022 року позивачем були сформовані та видані відповідні рахунки на загальну суму 701 590,85 грн., з яких № 42321013/2/1 від 25.02.2022 року на суму 381 483,50 грн. (лютий 2022 року), № 42321013/3/1 від 25.03.2022 року на суму 176 157,00 грн. (березень 2022 року), № 42321013/4/1 від 25.04.2022 року на суму 6161,24 грн. (квітень 2022 року) та № 42321013/5/1 від 25.05.2022 року на суму 137 789,11 грн. (травень 2022 року). Вказані рахунки містять інформацію про дату їх отримання відповідачем.

За період з 01.02.2022 року по 31.05.2022 року відповідачу було нараховано за спожиту електричну енергію 701 590,85 грн., втім відповідач всупереч умовам укладеного договору взяті на себе зобов`язання по оплаті вартості використаної (купованої) електричної енергії у встановлений строк не виконав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

За умовами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Обсяги споживання відповідачем електричної енергії за період з лютого 2022 року по травень 2022 року підтверджуються відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі», у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, та п. 9.14 Розділу IX, п. 12.4 Розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311.

Зокрема, як вбачається з листа Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (вих. № 3/01/3/15642 від 24.06.2022 року), у лютому 2022 року відповідачем було спожито 114610 кВт*год електричної енергії, у березні 2022 року - 52599 кВт*год електричної енергії, у квітні 2022 року - 1823 кВт*год електричної енергії, у травні 2022 року - 40588 кВт*год електричної енергії.

Судом встановлено, що на підставі отриманої від оператора системи розподілу інформації щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії позивачем були здійснені розрахунки її вартості (щодо кожного місяця споживання окремо) та сформовані відповідні рахунки на оплату на суму 701 590,85 грн., копії яких долучено до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.5. договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п. 5.7. договору).

Позивач вказав, що після звернення з даним позовом до суду відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості на суму 100 000,00 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 4.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості порядку зарахування позивачем сплачених відповідачем грошових коштів.

При цьому, відповідачем не було висловлено будь-яких заперечень щодо вказаного порядку зарахування сплачених ним грошових коштів.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом за отриману електричну енергію відповідач в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 601 590,85 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 601 590,85 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати вартості отриманої електричної енергії, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати настав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ у розмірі 601 590,85 грн.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

За змістом пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено до Державного бюджету України судовий збір в сумі 10 523,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2022 року № 25747669.

Водночас за розгляд позовної заяви (з урахуванням поданої позивачем та прийнятої судом до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.08.2022 року № 25/4/7/31/22126) про стягнення з відповідача грошових коштів у загальному розмірі 601 590,85 грн. відповідно до положень підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" сплаті підлягав судовий збір у розмірі 9023,86 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Таким чином, судовий збір в сумі 1500,00 грн. позивачем фактично сплачено надмірно.

За таких обставин, зважаючи на викладене у заяві від 09.08.2022 року № 25/4/7/31/22126 клопотання позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд дійшов висновку про те, що поверненню з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" підлягає судовий збір у розмірі 1500,00 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 9023,86 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» (ідентифікаційний код 32670844, адреса: 03057, м. Київ, вул. Мірошниченко Євгенії, 10-Б, офіс 103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код 41916045, адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) грошові кошти: основного боргу - 601 590,85 грн. (шістсот одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 85 копійок) та судовий збір - 9023,86 грн. (дев`ять тисяч двадцять три гривні 86 копійки).

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код 41916045, адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) з Державного бюджету України 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) надмірно сплаченого судового збору згідно платіжного доручення № 2574769 від 05.07.2022 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/5692/22.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.11.2022р.

Суддя О.В. Котков