ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Черкаси справа № 925/808/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд", м.Кропивницький, вул.Комарова,68

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод", м.Сміла, вул.Київська,22

про стягнення заборгованості за договором у сумі 42892,49 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Шаповалов Д.В. адвокат за ордером - в режимі ВКЗ;

від відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод" з вимогами про стягнення 42892,49 грн, з них:

30790,90 грн заборгованості за поставлений товар за договором поставки від 23.02.2021 №230221;

643,75 грн 3% річних;

5940,13 грн пені;

5517,71 грн інфляційних втрат,

а також про відшкодування судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалами суду: від 30.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 29.09.2022; від 29.09.2022 задоволено клопотання відповідача про зобов`язання позивача направити на його адресу примірника позовної заяви, розгляд справи відкладено на 28.10.2022 та зобов`язано позивача подати до суду докази вручення позовної заяви відповідачу.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання. Так, згідно з даними сайту ПАТ "Укрпошта" http://services.ukrposhta.ua/ bardcodesingle/ та списком згрупованих поштових відправлень суду від 30.09.2022 №7329 поштове відправлення (ухвала суду від 28.10.2022) за штриховим кодовим ідентифікатором №239 вручене останньому 04.10.2022. Однак, його повноважний представник у судове засідання не з`явився і про причини неявки не повідомив.

До дня судового засідання від позивача надійшло клопотання від 20.10.2022 вх.№12162/22 про приєднання до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви відповідачу.

Відповідачем відзиву на позов до суду не надіслано.

Судом забезпечено дотримання рівності прав та змагальності сторін в процесі, зокрема права відповідача на захист. Одночасно суд звертає увагу на неприпустимість зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, оскільки ухвалу суду про відкриття провадження у справі вручено останньому 06.09.2022 (розписка у поштовому повідомленні), і до 29.09.2022 представник мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи в суді. Крім того, ухвалу суду від 29.09.2022 вручено відповідачу 04.10.2022, однак останнім до дня судового засідання 28.10.2022 відзиву на позов до суду не подано.

За результатами судового розгляду судом оголошено та приєднано вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Феросистема Трейд" (постачальник, кредитор, позивач по справі), в особі директора Гаркуші Олександра Леонідовича, що діє на підставі Статуту та товариством з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод" (покупець, боржник, відповідач по справі), в особі директора Ковальчук Діни Василівни, що діє на підставі Статуту, був укладений договір поставки №230221 (далі Договір, а.с.10-13), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати покупцеві обумовлений товар (сировина та присадки ливарного виробництва), а покупець зобов`язався оплатити та прийняти товар.

Ціна, кількість і вартість товару вказується в Специфікаціях як невід`ємні частини договору (п. 1.1. договору).

Оплата кожної партій товару проводиться на підставі рахунку постачальника протягом 20 днів з дати поставки.

Позивачем передано відповідачу партії товару та виставлено рахунки на оплату:

- видаткова накладна від 05.11.2021 №475 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 дві позиції сировини на суму 35387 грн (з ПДВ) (а.с.14);

довіреність від 05.11.2021 №337 з реквізитами відповідача на отримання двох позицій товару (а.с. 15);

рахунок на оплату від 05.11.2021 №487 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 на суму 35387 грн (а.с. 16);

товарно-транспортна накладна від 05.11.2021 №240 на дві позиції товару на суму 35387 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 17).

- видаткова накладна від 23.11.2021 №494 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 одна позиція сировини на суму 15840 грн (з ПДВ) (а.с.18);

довіреність від 23.11.2021 №363 з реквізитами відповідача на отримання однієї позиції товару (а.с.19);

рахунок на оплату від 23.11.2021 №505 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 на суму 15840 грн (а.с.20);

товарно-транспортна накладна від 23.11.2021 №251 на одну позицію товару на суму 15840 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с.21).

- видаткова накладна від 15.06.2022 №116 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 одна позиція сировини на суму 11400 грн (з ПДВ) (а.с.22);

видаткова накладна від 17.06.2022 №117 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 дві позиції сировини на суму 15600 грн (з ПДВ) (а.с.26);

довіреність №74 від 15.06.2022 з реквізитами відповідача на отримання двох позицій товару (а.с. 23);

рахунок на оплату від 14.06.2022 №114 на умовах договору поставки від 23.02.2021 №230221 на суму 27000 грн (а.с.24);

квитанція (накладна) перевізника "Нова пошта" про прийняття до відправлення товару на адресу відповідача від 18.06.2022 №6488 (а.с. 25);

квитанція (накладна) перевізника "Нова пошта" про прийняття до відправлення товару на адресу відповідача від 19.06.2022 №1108 (а.с. 27).

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, провів розрахунок частково:

платіжне доручення №1534 від 05.11.2021 на суму 10616,10 грн (а.с.28);

платіжне доручення №1673 від 23.11.2021 на суму 7920,00 грн (а.с.29);

платіжне доручення №11 від 15.06.2022 на суму 11400,00 грн (а.с.30);

платіжне доручення №16 від 15.06.2022 на суму 17500,00 грн (а.с.31),

внаслідок чого, станом на 10.08.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію за період з листопада 2021 року по червень 2022 року становить 30790,90 грн з урахуванням заборгованості за мировою угодою між сторонами. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, знаходиться в матеріалах справи (а.с.9).

На суму заборгованості позивачем нараховані інфляційні, 3% річних та пеню (розрахунок у позовній заяві, а.с. 3-4).

Інших доказів не надано.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором постачання від 23.02.2021 №230221 стало підставою для звернення позивача в суд для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій з боржника.

Наявна заборгованість боржника перед кредитором обтяжена інфляційними втратами, 3% річних за користування грошовими коштами та пенею при невиконаному грошовому зобов`язанні.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, доводи та пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом про

стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору постачання №230221 від 23.02.2021.

Позивач у судовому засіданні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з мотивів ухилення відповідача від проведення розрахунків за договором.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами, з присвоєнням ідентифікаційного коду та внесенням даних в ЄДРПОУ.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 ЦК України.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір постачання сировини, укладений сторонами, є договором постачання матеріальних ресурсів та регулюється положеннями Глави 54 ЦК України з особливостями регулювання вимогами ГК України.

Між сторонами укладено договір постачання від 23.02.2021 №230221 (а.с.10-13), відповідачем підписано та погоджено специфікацію.

Між сторонами підписано видаткові накладні на продукцію та ТТН до договору (а.с. 45-55).

Позивачем оформлено та направлено відповідачеві рахунки на оплату за спірний період з листопада 2021 року до червня 2022 року (а.с. 16, 20).

У судовому засіданні здійснено огляд оригіналів документів, поданих у справу позивачем у копіях.

Факт наявності заборгованості відповідача за поставлену сировину підтверджується поданими документами та розрахунками позивача і не спростовується відповідачем. Відповідачем проведено частковий розрахунок за товар.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем узгоджено в п.2.3 договору, що оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена споживачем у 20 денний строк, визначений з моменту вручення рахунку на оплату.

Отже, строк для оплати вартості поставленої відповідачу сировини є таким, що настав.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки сировини чи іншого невиконання умов договору.

Відповідно до ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Станом на 01.09.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену сировину становить 30790,90 грн та не відшкодована в добровільному порядку.

Вимоги про стягнення 30790,90 грн заборгованості підлягають до задоволення, з урахуванням приписів ст.77, 78, 79 ГПК України про допустимість, достовірність та вірогідність доказів.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача нарахувань та обтяжень на суму грошового боргу:

З урахуванням приписів ст.625 ЦК України позивачем при наявному грошовому зобов`язанні відповідача нараховані 5517,71 грн інфляційних втрат та 643,75 грн - 3% річних за період прострочення з 25.08.2021 по 10.08.2022.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України:

ст.625. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ч.1 ст.612. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

ч.1 ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Математичний розрахунок позивача (а.с. 3-4) перевірено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон" з урахуванням періодів прострочення та індексів інфляції у відповідний період.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що останні є вірними. За період прострочення виконання грошового зобов`язання з 25.11.2021 по 10.08.2022 року розмір інфляційних втрат та 3% річних становить 5517,71 грн та 643,75 грн (відповідно) з урахуванням періодів виникнення прострочення грошового зобов`язання, суми прострочення (по відповідних видаткових накладних) та затверджених індексів інфляції.

Штрафними санкціями відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.8.2 договору у разі прострочення покупцем оплати за договором, останній виплачує пеню постачальнику в розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення оплати за весь період виникнення заборгованості і до дати повної оплати вартості товару (а.с.12).

Позивач нарахував відповідачу пеню за період прострочення з 15.02.2022 до 06.04.2022 у розмірі 19585,34 грн, з мотивів прострочення оплати за грошовим зобов`язанням. Розмір пені позивач обмежив двома обліковими ставками НБУ відповідно до приписів ч.2 ст.343 ГК України.

Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон" з урахуванням строку прострочення оплати та облікової ставки НБУ за період прострочення.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені (а.с. 3-4), суд встановив, що останні є правильними. Так, за період прострочення зобов`язання з 25.11.2021 до 10.08.2022 року розмір пені становить 5940,13 грн від суми боргу.

Відтак, враховуючи заявлений позивачем період для стягнення пені, суд задовольняє вимоги у розмірі 5940,13 грн.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачами під час

розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідачі мали достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідачі не надали доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 30790,90 грн основного боргу за поставлену сировину, 5517,71 грн інфляційних втрат, 643,75 грн 3% річних, 5940,13 грн пені є обґрунтованою, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, тому позов підлягає до повного задоволення.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до приписів ст.129-130 ГПК України судові витрати при задоволенні позову належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 2481 грн сплаченого судового збору.

Позивачем заявлено про необхідність стягнення понесених витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Суд не розглядає питання стягнення інших судових витрат у зв`язку з відсутністю первинних документів та мотивованого розрахунку понесених витрат позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод" (м.Сміла, вул.Київська,22, , номер рахунку в банку невідомий)

на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" (25009, м.Кропивницький, вул.Комарова,68, , номер рахунку в банку невідомий)

30790,90 грн заборгованості,

643,75 грн 3% річних,

5940,13 грн пені,

5517,71 грн інфляційних втрат,

та 2481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 02.11.2022.

Суддя Г.М.Скиба