ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" листопада 2022 р. Справа № 924/815/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради про забезпечення позову від 28.10.2022р., подана до відкриття провадження у справі

ВСТАНОВИВ:

03.11.2022р. на адресу суду надійшла заява комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради про забезпечення позову від 28.10.2022р., подана до відкриття провадження у справі, у якій просить суд зобов`язати відповідача, державне підприємство "Хмельницьке лісомисливське господарство" не проводити та припинити будь-яку виробничу та комерційну діяльність на земельних ділянках, вказаних у пункті 3 заяви про забезпечення позову, до моменту вирішення питання по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що позивач, комунальне підприємство "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради, звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовними вимогами до державного підприємства "Хмельницьке лісомисливське господарство" та Хмельницької обласної військової адміністрації про:

1) визнання права власності комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради на земельні ділянки лісового фонду загальною площею 3133 га;

2) визнання протиправним та скасування розпорядження Хмельницької обласної військової адміністрації № 305/2022-р від 02.09.2022р.;

3) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності державного підприємства "Хмельницьке лісомисливське господарство" земельних ділянок державної власності, які надані в постійне користування відповідно переліку за кадастровими номерами:

:04:002:0252 площею 6,8980 га;

:04:002;0002 площею 7,1095 га;

:01:003:0164 площею 5,8540 га;

:02:004:0049 площею 6,5428 га;

:02:004:0050 площею 4,1150 га;

:03:002:0002 площею 8,1358 га;

:04:003:0002 площею 20,2372 га;

:04:002:0199 площею 2,8112 га;

:05:001:0219 площею 14,022 га;

:05:001:0220 площею 4,0932 га;

:05:003:0052 площею 9,3580 га;

:05:001:0098 площею 0,7455 га;

:05:001:0099 площею 4,2100 га;

:05:002:0267 площею 4,6050 га;

:06:009:0004 площею 89,8500 га;

:08:007:0002 площею 13,3590 га;

:02:013:0001 площею 3,9466 га.

Крім того, як зазначено у заяві про забезпечення позову, предметом позову є те, що при проведені інвентаризації земель лісогосподарського призначення було передано у постійне користування земельні ділянки ДП "Хмельницьке ЛГП" відповідно до розпорядження Хмельницької ОВА, що не перебували у державній власності, а є землями комунальної власності, які використовуються за цільовим призначенням комунальним підприємством Лісове господарство" Віньковецької селищної ради. При цьому, підприємство не відмовлялось від права власності земельними ділянками, наданими у постійне користування, і продовжує їх використовувати, а тому вважає, що його права порушені та звернулося до суду з вимогами щодо захисту своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022р. заяву передано для розгляду судді Заверусі С.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення судом заяви про забезпечення позову за виключною підсудністю до іншого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частинами 1, 2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Такими превентивними передбаченими законом заходами запобігання правопорушення є, зокрема, заходи забезпечення позову визначені главою 10 розділу І ГПК України.

Згідно із частиною 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Системний аналіз наведеного свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Тобто в першочерговою у будь якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено правила виключної підсудності справ.

Згідно із частиною 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Водночас, частиною 5 статті 30 ГПК України передбачено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Отже, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, зокрема обласна державна адміністрація, то така справа у будь-якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Суд відзначає, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 ГПК України, яка раніше була передбачена частиною 5 статті 16 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017) визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

Як убачається з матеріалів заяви, предметом спору у поданій заявником до господарського суду Хмельницької області позовній заяві є вимоги комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради до державного підприємства "Хмельницьке лісомисливське господарство" (відповідач 1) та Хмельницької обласної військової адміністрації (відповідач 2) про визнання права власності на земельні ділянки, визнання протиправним та скасування розпорядження Хмельницької обласної військової адміністрації, скасування рішення державного реєстратора.

Указом Президента України № 68/2022 від 24.02.2022р. "Про утворення військових адміністрацій" постановлено створити, зокрема Хмельницьку військову обласну адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Таким чином, звертаючись до господарського суду Хмельницької області із позовом та із заявою про забезпечення позову комунальне підприємство "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради в якості відповідача 2 визначено Хмельницьку обласну військову адміністрацію.

За вказаного, з урахуванням положень частини 5 статті 30 ГПК України щодо виключної підсудності справ у спорах, у яких відповідачем є обласна державна адміністрація (а в умовах воєнного стану - обласна військова адміністрація), дана заява є підсудною господарському суду міста Києва.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно із статтею 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

За таких обставин розгляд господарським судом Хмельницької області заяви про забезпечення позову з порушенням правом виключної підсудності є таким, що в цілому нівелює інститут виключної підсудності та ставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

Отже, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, Хмельницька обласна військова адміністрація (відповідач 2), то така справа у будь-якому разі підлягає розгляду у господарському суді міста Києва.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі № 905/1566/17, від 16.08.2019 у справі № 916/142/19, у справі 917/1212/21 від 21.04.2022р.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради про забезпечення позову від 28.10.2022р., подана до відкриття провадження у справі, направити за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-в, м. Київ, 01030).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 господарський суд міста Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-в, м. Київ, 01030).

Електронні адреси:

заявника -

відповідача 1

відповідача 2-

третьої особи