ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2022 р. Справа № 907/62/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від стягувача (заявника) не з`явився

від боржника (скаржника) Ландовська М.В.

від приватного виконавця не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», б/н від 19 серпня 2022 року

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року (підписана 12.08.2022 року), суддя Пригара Л.І.

про розгляд скарги на рішення та бездіяльність приватного виконавця

у справі №907/62/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», м. Ужгород

про стягнення заборгованості в сумі 292 789 407,14 грн.

в с т а н о в и в :

06 вересня 2021 року стягувач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду Закарпатської області з скаргою на бездіяльність приватного виконавця у справі №907/62/18, в якій просить суд: визнати незаконною постанову приватного виконавця від 31 березня 2021 року ВП №64169376; визнати бездіяльність приватного виконавця щодо відмови у відновленні ВП №64169376 неправомірною і зобов`язати приватного виконавця Хорішка О.О. усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом відновлення ВП №64169376.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року у справі №907/62/18 скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено. Визнано незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №64169376 від 31.03.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком Олександром Олександровичем. Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо невжиття заходів з відновлення виконавчого провадження №64169376. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича усунути порушення (поновити порушене право Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), вчинивши виконавчі дії щодо відновлення виконавчого провадження №64169376.

Ухвала суду мотивована тим, що у приватного виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження, при цьому, оскільки апеляційне провадження у справі №907/62/18 не завершене, наявні підстави саме для зупинення виконавчого провадження, а не для його закінчення. Також суд звернув увагу на те, що закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Поряд з цим, приватним виконавцем не вчинено дій щодо відновлення виконавчого провадження, яке було безпідставно закінчене. Щодо доводів боржника про пропуск стягувачем строку на оскарження бездіяльності приватного виконавця суд зазначив, що бездіяльність приватного виконавця є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим, початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, боржник Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року у справі №907/62/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні скарги стягувача. Зокрема, зазначає, що підстави для відновлення виконавчого провадження у цьому випадку відсутні, з огляду на чинність постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Крім цього, апелянт наголошує, що стягувачем пропущено встановлений законом процесуальний строк для оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження та бездіяльності приватного виконавця, відтак, наявні підстави для залишення скарги без розгляду. Одночасно скаржник зазначає про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог (вимог скарги), оскільки резолютивна частина ухвали суду відрізняється від прохальної частини скарги стягувача.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач просив суд залишити без змін ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року у справі №907/62/18, а апеляційну скаргу боржника без задоволення. Зокрема, зазначав, що у приватного виконавця не було законних підстав для закриття виконавчого провадження, а останнє підлягало зупиненню, оскільки рішення, на виконання якого було видано наказ, не було скасоване та не набрало законної сили, апеляційне провадження у справі не завершене. Щодо строку звернення з скаргою, стягувач зазначає, що у нього не було підстав для оскарження постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки вказана постанова була винесена на виконання ухвали суду від 29 березня 2021 року, яку (ухвалу) стягувач оскаржив до апеляційного суду. Разом з тим, саме у зв`язку з невчиненням приватним виконавцем дій щодо відновлення виконавчого провадження на підставі постанови Західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2021 року, стягувач і звернувся до суду з цієї скаргою на бездіяльність приватного виконавця. Одночасно наголошує, що зверненню до суду передувало звернення стягувача із відповідною заявою до приватного виконавця.

У письмових поясненнях на скаргу приватний виконавець просить суд апеляційну скаргу задоволити частково, скасувати оскаржувану ухвалу в частині визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця та в цій частині відмовити у задоволенні скарги. В іншій частині просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, зазначає про відсутність підстав, станом на час звернення стягувача, для відновлення виконавчого провадження, оскільки постанова про закриття виконавчого провадження не була скасована та залишалася чинною, у зв`язку з чим, наголошує на відсутності неправомірної бездіяльності з його боку. Щодо скасування постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження, виконавець погоджується з таким висновком місцевого господарського суду.

Представник боржника (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року у справі №907/62/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні скарги стягувача, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представники стягувача та приватного виконавця в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників стягувача та приватного виконавця в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника боржника (скаржника), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10 липня 2019 року у справі №907/62/18 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 292 789 407,14 грн., в т.ч.: основний борг 195 761 999,53 грн., 3% річних 10 829 443,83 грн., інфляційні втрати 47 392 929,44 грн., пеня 38 805 034,34 грн. та 616 700 грн. у відшкодування судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2020 року у справі №907/62/18 рішення Господарського суду Закарпатської області від 10 липня 2019 року залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень, 30 грудня 2020 року Господарським судом Закарпатської області видано наказ.

16 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64169376 з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18.

Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі №907/62/18 касаційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

01 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком О.О. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №64169376, на підставі ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження».

19 березня 2021 року боржник звернувся до Господарського суду Закарпатської області зі скаргою, в якій просив: - визнати незаконною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. від 01 березня 2021 року про зупинення виконавчого провадження №64169376; - визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. щодо відмови у закінченні виконавчого провадження №64169376; - зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. усунути порушення закону та винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64169376 із виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29 березня 2021 року у справі №907/62/18 задоволено скаргу АТ «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» щодо визнання рішення, дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. незаконними та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу господарського суду від 30.12.20 у справі № 907/62/18. Суд визнав незаконною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. від 01 березня 2021 року про зупинення виконавчого провадження №64169376. Визнав незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. щодо ухилення від закінчення виконавчого провадження №64169376 та зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. усунути порушення, поновити порушене право АТ «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз», вчинивши виконавчі щодо закінчення виконавчого провадження №64169376 із застосуванням передбачених Законом правових наслідків.

31 березня 2021 року приватним виконавцем, на виконання вимог ухвали Господарського суду Закарпатської області від 29 березня 2021 року у справі №907/62/18, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64169376.

В подальшому постановою Західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2021 року у справі №907/62/18 апеляційну скаргу АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено: скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 29 березня 2021 року та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» відмовлено.

У зв`язку з наведеним, 04 серпня 2021 року АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до приватного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18.

Листом за вих.№1496 від 11 серпня 2021 року виконавець, посилаючись на приписи ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», повідомив стягувача про відсутність правових підстав для відновлення виконавчого провадження, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження від 31 березня 2021 року не визнана незаконною та не скасована в установленому законом порядку. Вказаний лист отримано стягувачем 25 серпня 2022 року.

З огляду на наведене, у вересні 2021 року стягувач ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду з скаргою на бездіяльність приватного виконавця у справі №907/62/18, в якій просить суд: визнати незаконною постанову приватного виконавця від 31 березня 2021 року ВП №64169376; визнати бездіяльність приватного виконавця щодо відмови у відновленні ВП №64169376 неправомірною і зобов`язати приватного виконавця Хорішка О.О. усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом відновлення ВП №64169376.

Згідно з ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст.327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, такої засади: забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (п.9 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З аналізу наведеної правової норми випливає, що закінчення виконавчого провадження відбувається, зокрема, у разі: 1) скасування або 2) визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або 3) у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Будь-яких інших підстав наведена норма не містить. Положення пункту 5 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження не наділяють державного виконавця повноваженнями щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у разі перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Такі правові висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №925/1239/17.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Судом встановлено, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 10 липня 2019 року у справі №907/62/18 оскаржене відповідачем до суду апеляційної інстанції, який ухвалою від 15 жовтня 2019 року поновив Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду постановою від 23 лютого 2021 року у справі №907/62/18 скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2020 року, а справу №907/62/18 передав на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 25 березня 2021 року зупинив дію рішення Господарського суду Закарпатської області від 10 липня 2019 року у справі №907/62/18 до завершення апеляційного провадження, призначив справу до апеляційного розгляду.

З наведеного випливає, що апеляційне провадження у справі №907/62/18 не завершене, відтак, наявні підстави саме для зупинення виконавчого провадження, а не для його закінчення (аналогічний висновок Верховного Суду щодо застосування статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» викладений у п.7.34 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №925/1239/17).

Судом встановлено, що у приватного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №64169376 з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18, оскільки рішення Господарського суду Закарпатської області від 10 липня 2019 року у справі №907/62/18 не було скасоване та наказ Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Справа №907/62/18 передана на новий розгляд до апеляційного суду.

Наведене також встановлено у постанові Західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2021 року у справі №907/62/18, якою задоволено апеляційну скаргу АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 29 березня 2021 року та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» відмовлено.

Зважаючи на наведені обставини, стягувач був вимушений звернутися до приватного виконавця із відповідною заявою про відновлення виконавчого провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 30 грудня 2020 року у справі №907/62/18, однак, приватним виконавцем такі дії вчинені не були.

Відтак, судом встановлено неправомірну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо невжиття заходів з відновлення виконавчого провадження №64169376 та підстави для зобов`язання вказаного приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), вчинивши виконавчі дії щодо відновлення виконавчого провадження №64169376.

При цьому, наявні підстави для визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження №64169376 від 31.03.2021 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком Олександром Олександровичем, оскільки законні підстави, передбачені ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», для її прийняття були відсутні. Вказана постанова винесена приватним виконавцем на виконання ухвали суду, яка (ухвала) в подальшому була скасована судом вищої інстанції.

Постанова про закінчення виконавчого провадження а також бездіяльність виконавця щодо відновлення виконавчого провадження є неправомірними та суперечать положенням чинного законодавства.

В силу ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Слід зазначити, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Право на виконання судового рішення є невід`ємною гарантією відновлення порушеного права позивача та складовою судового захисту його прав.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.339, п.«а» ч.1 ст.341 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Щодо доводів скаржника про пропуск стягувачем строку на звернення до суду із цією скаргою, колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки про порушення свого права в межах вимог цієї скарги стягувач дізнався саме з листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича (за вих.№1496 від 11 серпня 2021 року), який отримано стягувачем 25 серпня 2021 року, та в якому приватний виконавець повідомив стягувача про відсутність підстав для відновлення виконавчого провадження. При цьому, з скаргою на дії (бездіяльність) виконавця стягувач звернувся до суду 06 вересня 2021 року (документ сформовано в системі «Електронний суд»), відтак, ним не пропущено передбачений ч.1 ст.341 ГПК України та ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», десятиденний строк на звернення до суду з відповідною скаргою.

При цьому, оскарження стягувачем постанови про закінчення виконавчого провадження, як один із обраних способів захисту для реалізації права щодо відновлення виконавчого провадження, при зверненні до суду із цією скаргою, стало актуальним лише після відмови приватного виконавця у відновленні виконавчого провадження, із посиланням виконавця на те, що така постанова (про закінчення виконавчого провадження) є чинною та не скасована у встановленому законом порядку, хоча і була винесена на підставі ухвали суду, яка в подальшому була скасована апеляційним судом.

Щодо посилання апелянта на вихід суду першої інстанції за межі вимог скарги стягувача, колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки судом у резолютивній частині оскаржуваної ухвали лише більш чітко сформульовано задоволені вимоги для можливості подальшого виконання ухвали суду приватним виконавцем та відновлення порушеного права стягувача на виконання судового рішення у цій справі.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення вимог скарги стягувача про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження №64169376 від 31.03.2021 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком Олександром Олександровичем; визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо невжиття заходів з відновлення виконавчого провадження №64169376 та зобовязання вказаного приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), вчинивши виконавчі дії щодо відновлення виконавчого провадження №64169376.

Частиною 1 ст.255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (п.25).

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги боржника без задоволення.

Доводи скаржника про скасування ухвали суду першої інстанції є безпідставними.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст.255, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року у справі №907/62/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» - без задоволення.

Матеріали справи №907/62/18 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 04 листопада 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.