ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. м. Київ Справа №911/770/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4)

про стягнення 7121166,02 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (далі відповідач) про стягнення 7121166,02 грн, з яких 5663391,52 грн основного боргу, 1237935,77 грн пені та 219838,73 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 18.09.2020 №17242/348083 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строк, встановлений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.06.2022 відкрито провадження у справі №911/770/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження, встановлено учасникам справи процесуальні строки для реалізації ними своїх процесуальних прав, підготовче засідання призначено на 07.07.2022. Ухвала суду від 07.06.2022 у справі направлена судом сторонам на електронні адреси, наявні у матеріалах справи для здійснення зв`язку із позивачем та відповідачем.

04.07.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовче засідання 07.07.2022 сторони не з`явились, відповідач про причини неявки суд не повідомляв, ухвалою суду від 07.07.2022 підготовче засідання відкладено на 11.08.2022. Ухвала суду від 07.07.2022 у справі №911/770/22 направлена судом сторонам на їх електронні адреси, наявні у матеріалах справи.

10.08.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовче засідання 11.08.2022 сторони не з`явились, ухвалою суду від 11.08.2022 закрито підготовче провадження у справі №911/770/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2022. Ухвала суду від 11.08.2022 у справі №911/770/22 направлялась судом сторонам на їх електронні адреси, наявні у матеріалах справи, а також відповідачу додатково поштовим відправленням №741, яке відповідно до даних «Укрпошти» було вручено відповідачу 17.09.2022.

В судове засідання 15.09.2022 з`явився представник позивача, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, судове засідання було відкладено на 29.09.2022, про що відповідачу на його електронну адресу було направлено ухвалу суду від 15.09.2022.

В судове засідання 29.09.2022 сторони не з`явились, при цьому судом були вчинені усі належні дії для повідомлення сторін про розгляд справи.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі. За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що суд неодноразово повідомляв відповідача про судові засідання у справі шляхом направлення ухвал суду на електронну адресу відповідача, крім того ухвала суду від 11.08.2022 про призначення справи до розгляду по суті була направлена судом відповідачу поштовим відправленням, яке вручено відповідачу, крім того відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов на подав, про поважні причини суд не повідомляв.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

18.09.2020 між позивачем в якості продавця та відповідачем в якості покупця було укладено договір №17242/348083, надалі договір. Копія договору міститься в матеріалах справи.

За умовами вказаного договору (стаття 1) продавець (позивач) взяв на себе зобов`язання поставити покупцю (відповідачу), а покупець оплатити продавцю сільськогосподарську техніку, надалі товар, технічні характеристики та специфікація якого визначені в Додатку 1 (Специфікація) до договору.

Сторони в договорі визначили, що загальна вартість товару становить гривневий еквівалент 1850000,00 євро, що підлягає сплаті по Курсу перерахунку. Курс перерахунку це курс продажу (ASK курс) євро на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України на день, що передує дню перерахування коштів по даному договору. Сторони погодили використовувати в якості довідкової інформації про курс продажу (ASK курс) євро на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України дані, опубліковані на сайті https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/. Курс перерахунку не може бути нижчим за Курс перерахунку на дату укладення договору, а саме 33,239 грн за 1 євро (п.2.1 договору). Сума фактично перерахованих платежів не може бути нижчою за гривневий еквівалент на дату підписання цього договору, що становить 6149215,00 грн (пункт 2.2 договору).

Поставка товару відповідно до умов договору (п.4.1) здійснюється на умовах CPT (склад Покупця, Київська обл., с.Світанок) згідно з Інкотермс 2000 протягом 5 робочих днів з дати зарахування на поточний рахунок продавця 100% загальної вартості товару від покупця, у відповідності з умовами п.5.1 даного договору, але не раніше 24 вересня 2020.

Умови оплату товару за договором сторони визначили в п.5.1 договору, а саме покупець зобов`язався здійснити оплату товару шляхом перерахування на поточний рахунок продавця 100% загальної вартості товару, що становить гривневий еквівалент 185000,00 євро, що підлягають сплаті по курсу перерахунку, до 01 березня 2021.

В п.8.1 договору сторони передбачили відповідальність покупця за прострочення оплати за товар у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої вартості товару, що підлягає сплаті в гривнях по Курсу перерахунку, за кожний календарний день прострочення оплати платежу по день оплати заборгованості включно, без обмеження періоду нарахування пені.

В Додатку 1 до договору сторони погодили специфікацію товару, що є предметом поставки.

На підставі акта прийому-передачі від 21.10.2020, який підписаний позивачем та відповідачем та копія якого міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що 21.10.2020 позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар.

09.12.2021 відповідач перерахував позивачу в якості оплати вартості товару за договором 300000,00 грн, що є еквівалентом 9025,54 євро за курсом перерахунку 33,239. Також 04.02.2022 відповідач перерахував позивачу в якості оплати вартості товару за договором 300000,00 грн, що є еквівалентом 9025,54 євро за курсом перерахунку 33,239. Факт часткової оплати відповідачем позивачу вартості товару підтверджується довідкою позивача від 17.05.2022 №348083/П-1 про рух коштів за договором та відповідачем не спростований.

Таким чином у відповідача виникла заборгованість з оплати вартості товару, поставленого за договором №17242/348083 від 18.09.2020, в розмірі гривневого еквівалента 166948,92 євро ,54-9025,54=166948,92), що на станом на 26.02.2021 (день торгів, що передує даті остаточного розрахунку, яка була погоджена сторонами в п.5.1 договору) становить 5663391,52 грн (курс на 26.02.2021 33,9229 грн за 1 євро відповідно до даних сайту https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, які сторонами не заперечуються та підтверджуються копією договору №17242/348083 від 18.09.2020 з Додатком №1, актом прийому-передачі товарів від 21.01.2020 та іншими письмовими доказами, які є в матеріалах справи, суд виходить з того, що між сторонами на підставі 17242/348083 від 18.09.2020 виникли майнові правовідносини за договором поставки.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Також відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При вирішенні спору суд застосовує також принцип pacta sunt servanda, закріплений в ст.629 Цивільного кодексу України, відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 2.1 договору сторони визначили загальну вартість товару в розмірі гривневого еквіваленту 1850000,00 євро, що підлягає сплаті по Курсу перерахунку, визначили Курс перерахунку, а у пункті 5.1 договору сторони визначили строк оплати товару, а саме до 01.03.2021.

Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, з огляду на приписи ст.ст.530, 691 Цивільного кодексу України та пункт 5.1 договору, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити отриманий від позивача за актом прийому-передачі від 21.10.2020 товар у строк до 01.03.2021 включно.

Відповідно до ч.1 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач факту отримання від позивача товару не заперечив та не спростував, правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриманий товар у повному обсязі не надав.

Таким чином, оскільки строк оплати за договором настав, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача (основний борг) в сумі 5663391,52 грн матеріалами справи підтверджена та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1237935,77 грн пені та 219838,73 грн 3% річних.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п.8.1 договору сторони передбачили відповідальність покупця за прострочення оплати за товар у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої вартості товару, без обмеження періоду нарахування пені.

Крім того, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

Перевіривши розрахунки позивача щодо пені та 3% річних за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», судом встановлено, що розрахунок пені позивача містить арифметичні неточності внаслідок округлення розміру подвійної облікової ставки НБУ за 1 день, що впливає на розрахунок сукупного розміру пені за весь період.

Сума простроченого боргу у періоді 02.03.2021-09.12.2021 становить 6229875,00 грн (185000 євро х 33,675 грн, що є курсом продажу євро на момент закриття торгів 01.03.2021 згідно даних сайту https://minfin.com.ua/ua/currency/mb відповідно до положень п.2.1 договору = 6229875). Беручи до уваги, що відповідач перерахував позивачу в якості оплати вартості товару за договором 09.12.2021 300000,00 грн та 04.02.2022 300000,00 грн, то сума простроченого боргу у періоді 09.12.2021-04.02.2022 становить 5929875,00 грн (600=5929875), а з 04.02.2022 сума простроченого боргу становить 5629875,00 грн (500=5629875).

За допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» судом перевірено, що відповідно до заявлених позивачем в позовній заяві періодів прострочки:

з 02.03.2021 по 08.12.2021 від суми основного боргу 6229875,00 грн сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей період становить 745195,46 грн, сума 3% річних за цей період - 144396,55 грн,

з 09.12.2021 по 03.02.2022 від суми основного боргу 5929875,00 грн сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей період становить 171072,83 грн, сума 3% річних за цей період - 27781,06 грн,

з 04.02.2022 по 17.05.2022 від суми основного боргу 5629875,00 грн сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей період становить 317740,89 грн, сума 3% річних за цей період - 47661,13 грн.

Отже, за заявлені позивачем в позовній заяві періоди прострочення з 02.03.2021 по 17.05.2022 сукупний розмір пені становить 1234009,18 грн (745195,46 + 171072,83 + 317740,89=1234009,18) грн, сукупний розмір 3% річних становить 219838,74 грн (144396,55 +27781,06 + 47661,13=219838,74).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1237935,77 грн пені та 219838,73 грн 3% річних, які нараховані позивачем в позовній заяві за період з 02.03.2021 по 17.05.2022, підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1234009,18 грн пені та 219838,73 грн 3 % річних.

За правилами ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п.1 ч.2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5663391,52 грн основного боргу, 1234009,18 грн пені та 219838,73 грн 3 % річних, що сукупно становить 7117239,43 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в сумі 106817,49 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.05.2022.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 106758,77 грн витрат зі сплати судового збору (7117239,43:7121166,02х106817,49=106758,59).

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» про стягнення 7121166,02 грн, з яких 5663391,52 грн основного боргу, 1237935,77 грн пені та 219838,73 грн 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 2, код ЄДРПОУ 21665 (п`ять мільйонів шістсот шістдесят три тисячі триста дев`яноста одну) грн 52 коп. основного боргу, 1234009 (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі дев`ять) грн 18 коп. пені, 219838 (двісті дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 73 коп. 3% річних та 106758 (сто шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 77 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» в частині стягнення 3926,59 грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2022.

Суддя О.О. Третьякова