ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 листопада 2022 року Справа № 903/870/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В. М., розглянувши заяву Фермерське господарство «КОРСОЙЛ - АГРО»

про забезпечення позову шляхом призупинення виконання сторонами договорів оренди

у справі № 903/870/22

за позовом Фермерського господарства «КОРСОЙЛ - АГРО» (45630, Луцький р-н., с. Княгининок, вул. Бригадний двір, 16, )

до відповідача: Самарівської сільської ради Волинської області (44113, Волинська обл., Ковельський р-н., с. Самари, вул. Соборна, 26 )

про визнання недійсним результатів проведення земельних торгів та укладення за їх результатами договорів оренди земельних ділянок, скасування державної реєстрації

Встановив: Позивач Фермерське господарство «КОРСОЙЛ - АГРО» звернувся з позовом до відповідача Самарівської сільської ради Волинської області в якому просить:

1)визнати результати земельних торгів від 28.05.2021 у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок та договір оренди землі від 28.05.2021 укладений між Самарівською сільською радою (орендодавець) та Фермерським господарством «Корсойл-Агро» (орендар) за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:002:0277 недійсними;

2) визнати результати земельних торгів від 28.05.2021 у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок та договір оренди землі від 28.05.2021 укладений між Самарівською сільською радою (орендодавець) та Фермерським господарством «Корсойл-Агро» (орендар) за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:002:0322 недійсними;

3) скасувати реєстраційний запис №45737259 про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки :02:002:0277);

4) скасувати реєстраційний запис №46127468 про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки :02:002:0322).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно акту комісії складеним 20.06.2021, комісією за участю працівників фермерського господарства та землевпорядної організації встановлено, що в процесі обробітку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0322 площею 39,6272 га виявлено підтоплення земельної ділянки загальною площею 19,5 га. Згідно актів обстеження полів №1 від 15.07.2021 №3 від 25.09.2021, №5 від 17.03.2022 дані підтоплення мають постійний характер та збільшуються у разі випадання опадів у вигляді дощу. Позивач доводить, що в період з 28.05.2021 по 28.09.2022 не користувався даними земельними ділянками, у зв`язку з наявністю суттєвих недоліків, а тому звернувся з даним позовом до суду та просить визнати договори оренди земельних ділянок недійсними на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.11.2022 залишено без руху позовну заяву.

08.11.2021 через відділ діловодства суду від Фермерського господарства «КОРСОЙЛ - АГРО» надійшла заява про забезпечення позову за вх.№ 01-60/22/20, в якій просить суд забезпечити позов шляхом призупинення виконання сторонами договорів оренди землі від 28.05.2021 з кадастровими номерами 6:02:0277 та :02:002:0322 до прийняття рішенням по справі.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що між Самарівською сільською радою (орендодавець) та Фермерським господарством «Корсойл-Агро» (орендарем) укладено договори оренди землі з кадастровими номерами 6:02:0277 та :02:002:0322 від 28.05.2021, дані договорі дійсні та виконуються сторонами, проте позивач доводить, що немає фізичної можливості з причин, які від нього не залежать та які стали підставою для визнання спірних договорів недійсними використовувати земельні ділянки відповідно до договорів оренди, що є обмеженням прав позивача, а тому звернувся з заявою та просить забезпечити позов шляхом їх призупинення дії до прийняття рішенням у даній справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття таких - є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подана заява про забезпечення позову за вх.№01-60/22/22 від 08.11.2022 стосується призупинення виконання сторонами договорів оренди землі від 28.05.2021 з кадастровими номерами 6:02:0277 та :02:002:0322 до прийняття рішенням по справі, оскільки обов`язок по сплаті орендної плати виконується позивачем у повному обсязі щомісяця та призводить до нерівноцінного становища сторін договору та порушення рівності всіх сторін.

Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить жодних обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заявником не надано доказів, які підтверджують обставини викладені в заяві про забезпечення позову, а лише долучено платіжні доручення про оплату орендних платежів.

Враховуючи вищевикладене правові підстави для забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фермерському господарству «КОРСОЙЛ - АГРО» в задоволенні заяви за вх.№01-60/22/22 від 08.11.2022 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 09.11.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як