УХВАЛА

08 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 903/534/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

Малашенкової Т.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_2 , заявник) адвоката Тищенка Андрія Вікторовича

про відвід судді Верховного Суду Кролевець О.А. від розгляду справи №903/534/21

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Волинської області від 17.05.2022

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2022,

у справі №903/534/21

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська аграрна компанія»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_4 , 2) ОСОБА_5 , 3) ОСОБА_6 , 4) ОСОБА_7 , 5) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ореола» Компанія з управління активами», що діє за рахунок та в інтересах Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Ореола», 6) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ореола» Компанія з управління активами», що діє за рахунок та в інтересах Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Титул»,

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Тищенка А.В., надійшла 26.10.2022 заява про відвід судді Верховного Суду Кролевець О.А. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 17.05.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 у справі №903/534/2.

У заяві про відвід судді адвокат Тищенко А.В. посилається на пункт 5 частини першої 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Заява про відвід обґрунтована наявністю у скаржника сумнівів, що суддя Кролевець О.А. може у повній мірі об`єктивно та безпристрасно оцінювати доводи скаржника, викладені у поданій касаційній скарзі, враховуючи те, що однією з підстав касаційного оскарження вищезазначених судових рішень є необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №903/326/21, в якій суддя Кролевець О.А. була головуючою.

Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2022 у справі №903/534/21 визнано необґрунтованою заяву про відвід судді Кролевець О.А. від розгляду справи №903/534/20; справу №903/534/21 передано на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді Верховного Суду Кролевець О.А. від розгляду даної справи.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2022 на розгляд судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т.М. передано заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Тищенка А.В., про відвід судді Кролевець О.А. від розгляду справи №903/534/21.

Розглянувши зазначену заяву, Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Правовою підставою подання заяви про відвід суддів заявник визначає пункт 5 частини першої статті 35 ГПК України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Касаційний господарський суд зазначає, що вичерпний перелік таких обставин чинним законодавством не визначений і тому вирішення питання про визнання тих чи інших обставин тими обставинами, мова про які йде у наведеному вище пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, знаходиться у межах дискреційних повноважень Суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для забезпечення неупередженості суду у розумінні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду (рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини виходить з того, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості судді (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його (їх) безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді (суддів).

Водночас приписами частини четвертої статті 35 ГПК України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, висновки або позиції судді (суддів), висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

Отже, рішення або окрема думка судді в інших справах не свідчить про його упередженість і не може поставити під сумнів його (їх) безсторонність, а тому не є підставою для відводу відповідно до наведених норм ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що заявником не наведено об`єктивних і обґрунтованих підстав вважати суддю Кролевець О.А. у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 17.05.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 у справі №903/534/21 упередженою, оскільки доводи, що викладені у заяві базуються виключно на декларативних припущеннях та зводяться до незгоди зі змістом судового рішення та правовою позицією судді, висловленою в іншій справі.

Верховний Суд зазначає, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, тощо.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Доказів на підтвердження необ`єктивності чи упередженості заявником до матеріалів заяви про відвід судді Кролевець О.А. не надано. Відтак, істинність тверджень заявника документально не підтверджена та недоведена належними та допустимими доказами відповідно до статей 73-80 ГПК України, а обставини наведені у заяві про відвід судді самі по собі жодним чином не свідчить про її необ`єктивність чи упередженість.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що в даному випадку скаржник не довів наявність обставин, які б свідчили про упередженість судді Кролевець О.А. стосовно скаржника або їі зацікавленість у певному рішенні в цій справі та необ`єктивне ставлення до сторін у справі, а обставини наведені у заяві про відвід судді самі по собі жодним чином не свідчить про їі необ`єктивність чи упередженість та зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді. Інших обставин, які викликають у скаржника сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, ним не зазначено.

Отже доводи, наведені у заяві про відвід судді, не можуть бути віднесені до обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Кролевець О.А. у розгляді цієї справи, а також не містять обґрунтованого посилання на підстави, передбачені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тищенка Андрія Вікторовича про відвід судді Касаційного господарського суду Кролевець О.А. від розгляду справи №903/534/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова