РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2022Справа № 910/6677/22

За позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд»

про стягнення 265.066,92 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Носкова А.С.

за участю представників сторін

від позивача Демченко І.С., адвокат за довіреністю № 45 від 01.11.2021

від відповідача Дирул Ю.В., адвокат за довіреністю №2199-201-21 від 02.11.2021

Суть спору :

28.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» про стягнення 17.955.437,87 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 7915Р від 28.09.2020 позивачем в період з 16.06.2022 по 26.06.2022 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 17.879.303,11 грн, що підтверджується підписаними сторонами накладними. Умовами договору встановлено, що оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів від дати поставки. У зв`язку з тим, що відповідачем було сплачено позивачу лише 2.646,09 грн, останній звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 17.955.437,87 грн, з яких 17.876.657,02 грн основного боргу, 67.658,86 грн неустойки та 11.121,99 грн 3% річних за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 7915Р від 28.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6677/22 від 02.08.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

05.08.2022 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2022 відкрито провадження у справі № 910/6677/22; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.09.2022.

Даною ухвалою суду було зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 05.08.2022 було направлено відповідачу 10.08.2022 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 892 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02090, м. Київ, вул. Бутлерова, 1, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 05.08.2022, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 15.08.2022, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення відправлення № 892, а отже відповідач має подати відзив на позов у строк до 30.08.2022 включно.

11.08.2022 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 13.083.998,19 грн, з яких 12.860.698,28 грн основного боргу, 191.775,25 грн неустойки та 31.524,66 грн 3% річних. У заяві позивач зазначає, що відповідачем сплачено поставлений товар у сумі 17.500.000,00 грн та залишок боргу, який пред`явлено у позовній заяві складає 376.657,02 грн. При цьому позивачем додатково пред`явлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 12.484.041,26 грн за поставку товару за накладними у період з 27.06.2022 по 03.07.2022, строк виконання зобов`язання за якими на момент подачі позову ще не настав. У зв`язку з цим, позивачем нараховано неустойку та 3% річних за попередніми поставками до дня фактичної сплати товару, а також за новими поставками.

23.08.2022 відповідачем до суду подано заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву по 05.09.2022 включно посилаючись на те, що зі змісту позовних вимог, а також заяви про збільшення позовних вимог - обсяг документів, які необхідно зібрати та опрацювати є досить значним. А тому для вивчення, аналізу

пред`явлених позовних вимог та доданих до позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог документів, та для з`ясування обставин справи і збирання додаткових відомостей з метою підготовки правової позиції відповідача та обґрунтованого відзиву на позов, потрібен достатній час. Наразі відповідачем вчиняються заходи щодо збирання документів, інформації по справі з метою підготовки та надання обґрунтованого відзиву, однак у відповідача об`єктивно відсутня можливість зробити це та надати відзив у встановлені в ухвалі суду строки, а саме - до 30.08.2022. Тому, у зв`язку з об`єктивною відсутністю часу, необхідного для ознайомлення з позовними вимогами, збирання та опрацювання

доказів через їх значний обсяг, та підготовки обґрунтованого відзиву на позов, відповідач звертається до суду з відповідним клопотанням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6677/22 від 26.08.2022 продовжено відповідачу встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позов до 05.09.2022 включно.

08.09.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить провадження у справі в частині стягнення 17.876.657,02 грн боргу зарити, в задоволенні інших вимог відмовити. Відповідач зазначає, що він здійснив оплату коштів в загальному розмірі 17.876.657,02 грн і цей факт позивач підтверджує в заяві про збільшення позовних вимог, тому в цій частині відсутній предмет спору. Також вказує, що борг в сумі 12.484.041,26 грн, про який зазначає позивач у заві про збільшення позовних вимог, відповідачем також сплачений повністю, тому в цій частині спір також відсутній. Вважає, що подана позивачем заява про збільшення позовних вимог по суті є заявою про зміну предмету та підстав позову, оскільки заявлено суму боргу за новими видатковими накладними. Також вважає, що зобов`язання зі сплати за поставлений товар ще не наступило, оскільки видаткові накладні не містять інформацію про замовлення, тобто оформлені неналежним чином, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних.

15.09.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про участь представника позивача у підготовчому засіданні, призначеному на 20.09.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyCon».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6677/22 від 16.09.2022 клопотання позивача задоволено та ухвалено забезпечити участь представника позивача у підготовчому засіданні призначеному на 20.09.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою програми «EasyCon».

16.09.2022 позивачем до суду подано клопотання про участь представника позивача у підготовчому засіданні, призначеному на 20.09.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyCon».

16.09.2022 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 265.066,92 грн, з яких 191.775,25 грн неустойки, 31.524,66 грн 3% річних та 41.767,01 грн інфляційних втрат. У заяві позивач зазначає, що відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 12.860.698,28 грн, яка була заявлена у заяві про збільшення позовних вимог, що свідчить про визнання відповідачем позовних вимог. При цьому позивачем додатково пред`явлено до стягнення суму інфляційних втрат.

19.09.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач здійснив оплату основної суми заборгованості, заявленої позивачем у позові, а також у заяві про збільшення вимог після подання вказаних документів та після відкриття провадження у справі. Позивач вважає, що сплата відповідачем основної заборгованості свідчить про визнання ним заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим позивач просить врахувати цю обставину при вирішенні по суті решти заявлених вимог. Позивач зазначає, що заяви про збільшення не є заявою про зміну предмету та підстав позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на договорі поставки № 7915Р від 28.09.2020, а накладні самі по собі в даному випадку не можуть бути підставою для стягнення заборгованості чи штрафних санкцій. Зазначає, що відповідач отримав товар та в разі наявності зауважень з боку відповідача щодо документів, його представник не здійснював би їх підписання. При цьому зазначає, що накладні складені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

20.09.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.10.2022.

21.09.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про участь представника позивача у судових засіданнях при розгляді справи № 910/6677/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми «EasyCon».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6677/22 від 22.09.2022 клопотання позивача задоволено та ухвалено забезпечити участь представника позивача у всіх судових засіданнях у справі № 910/6677/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми «EasyCon».

27.09.2022 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких просить закрити провадження у справі в частині стягнення сум боргу в розмірі 17.876.657,02 грн та 12.484.041,26 грн, в задоволенні інших вимог відмовити у повному обсязі.

04.10.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.10.2022.

Внаслідок ракетних обстрілів російської федерації по всій території України, з метою збереження життя та здоров`я представників сторін, працівників апарату суду та суддів, суд дійшов висновку утриматись від розгляду справи у відкритому судовому засіданні, у зв`язку з чим судове засідання 11.10.2022 у справі № 910/6677/22 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6677/22 від 12.10.2022 сторін викликано у судове засідання для розгляду справи по суті, яке відбудеться 25.10.2022.

Позивач в судовому засіданні 25.10.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 25.10.2022 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

25.10.2022 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.11.2022.

В судовому засіданні 03.11.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 між Приватним акціонерним товариством «АПК-Інвест» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 7915Р (далі - договір) з протоколом розбіжностей, що прийнятий сторонами в редакції постачальника.

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти (передавати у власність) покупцеві окремими партіями м`ясо свиней (свинини) вітчизняного походження у півтушках відповідної категорії та визначеного ступеню термічної обробки, блоки із м`яса, субпродукти м`ясні оброблені, напівфабрикати м`ясні (далі - товар) за найменуванням товару (у разі поставки м`яса свиней з визначенням відповідної категорії та ступеню термічної обробки), покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару здійснив не своєчасно, в зв`язку з чим позивачем нараховано 191.775,25 грн неустойки, 31.524,66 грн 3% річних та 41.767,01 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 11.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року, а в часині зобов`язань, що залишились не виконаними на вказану дату - до повного виконання таких зобов`язань сторонами.

Згідно з п. 3.1. договору зобов`язання постачальник по поставці товару виникають на підставі замовлення покупця (далі - замовлення), яке повинно відповідати умовам договору.

Відповідно до п. 3.6 договору передача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості, якості і ціні проводиться на підставі видаткової та товарно-транспортної накладної.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 30.363.344,37 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними

№ 15800МК від 13.06.2022 на суму 489.292,75 грн,

№ 15804МК від 14.06.2022 на суму 364.786,06 грн,

№ 15819МК від 14.06.2022 на суму 1.485,00 грн,

№ 15820МК від 14.06.2022 на суму 953.021,93 грн,

№ 15821МК від 14.06.2022 на суму 86.672,14 грн,

№ 1227ДНЗ від 15.06.2022 на суму 288.812,72 грн,

№ 15923МК від 15.06.2022 на суму 324.221,18 грн,

№ 15924МК від 15.06.2022 на суму 1.127.867,45 грн,

№ 15947МК від 16.06.2022 на суму 312.487,06 грн,

№ 15964МК від 16.06.2022 на суму 733.950,66 грн,

№ 15965МК від 16.06.2022 на суму 1.980,00 грн,

№ 15966МК від 16.06.2022 на суму 1.516.527,00 грн,

№ 16048МК від 17.06.2022 на суму 990,00 грн,

№ 16049МК від 17.06.2022 на суму 4.647,70 грн,

№ 16050МК від 17.06.2022 на суму 506.698,70 грн,

№ 16051МК від 17.06.2022 на суму 18.183,96 грн,

№ 16052МК від 17.06.2022 на суму 626.633,50 грн,

№ 16053МК від 17.06.2022 на суму 700.668,08 грн,

№ 16060МК від 18.06.2022 на суму 77.158,46 грн,

№ 16113МК від 18.06.2022 на суму 7.419,96 грн,

№ 16114МК від 18.06.2022 на суму 1.387.049,77 грн,

№ 1246ДНЗ від 19.06.2022 на суму 83.062,66 грн,

№ 1247ДНЗ від 19.06.2022 на суму 554.067,85 грн,

№ 16147МК від 19.06.2022 на суму 1.160.651,44 грн,

№ 16234МК від 20.06.2022 на суму 420.813,12 грн,

№ 16236МК від 20.06.2022 на суму 162.455,24 грн,

№ 16239МК від 21.06.2022 на суму 245.053,02 грн,

№ 16256МК від 21.06.2022 на суму 760.478,06 грн,

№ 1276ДНЗ від 22.06.2022 на суму 217.870,33 грн,

№ 16351МК від 22.06.2022 на суму 425.424,53 грн,

№ 16352МК від 22.06.2022 на суму 142.475,53 грн,

№ 16353МК від 22.06.2022 на суму 162.919,94 грн,

№ 16354МК від 23.06.2022 на суму 396.887,68 грн,

№ 16386МК від 23.06.2022 на суму 748.009,02 грн,

№ 16460МК від 24.06.2022 на суму 727.805,44 грн,

№ 16461МК від 24.06.2022 на суму 149.459,20 грн,

№ 16462МК від 24.06.2022 на суму 11.509,84 грн,

№ 16496МК від 25.06.2022 на суму 61.060,78 грн,

№ 16503МК від 25.06.2022 на суму 936.757,03 грн,

№ 1307ДНЗ від 26.06.2022 на суму 306.886,46 грн,

№ 16532МК від 26.06.2022 на суму 1.146,62 грн,

№ 16533МК від 26.06.2022 на суму 673.955,24 грн,

№ 16601МК від 27.06.2022 на суму 2.294,18 грн,

№ 16603МК від 27.06.2022 на суму 700.584,88 грн,

№ 16604МК від 27.06.2022 на суму 20.974,80 грн,

№ 16605МК від 27.06.2022 на суму 136.226,38 грн,

№ 16606МК від 28.06.2022 на суму 158.950,87 грн,

№ 16628МК від 28.06.2022 на суму 892,01 грн,

№ 16629МК від 28.06.2022 на суму 1.410.129,37 грн,

№ 1342ДНЗ від 29.06.2022 на суму 447.239,23 грн,

№ 16684МК від 29.06.2022 на суму 386.172,89 грн,

№ 16688МК від 29.06.2022 на суму 15.329,04 грн,

№ 16689МК від 29.06.2022 на суму 486.997,56 грн,

№ 16690МК від 29.06.2022 на суму 17.266,30 грн,

№ 16691МК від 29.06.2022 на суму 165.664,45 грн,

№ 16692МК від 29.06.2022 на суму 6.621,85 грн,

№ 16693МК від 29.06.2022 на суму 429.510,17 грн,

№ 16701МК від 30.06.2022 на суму 14.325,36 грн,

№ 16702МК від 30.06.2022 на суму 559.563,77 грн,

№ 16728МК від 30.06.2022 на суму 9.578,23 грн,

№ 16729МК від 30.06.2022 на суму 1.571.974,96 грн,

№ 16779МК від 01.07.2022 на суму 416.424,60 грн,

№ 16782МК від 01.07.2022 на суму 4.156,32 грн,

№ 16783МК від 01.07.2022 на суму 1.712,30 грн,

№ 16784МК від 01.07.2022 на суму 306.759,79 грн,

№ 16787МК від 01.07.2022 на суму 401.471,83 грн,

№ 16788МК від 01.07.2022 на суму 11.009,50 грн,

№ 16789МК від 02.07.2022 на суму 400.370,54 грн,

№ 16790МК від 02.07.2022 на суму 8.932,68 грн,

№ 16822МК від 02.07.2022 на суму 3.044,90 грн,

№ 16823МК від 02.07.2022 на суму 1.548.380,86 грн,

№ 1362ДНЗ від 03.07.2022 на суму 1.217.162,62 грн,

№ 16849МК від 03.07.2022 на суму 1.620.199,42 грн,

№ 16850МК від 03.07.2022 на суму 4. 119,60 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.10 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 26.04.2021 оплата за товар здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.9 та п.п. 4.7 даного договору. Якщо постачальник виконав вимоги п.п. 2.9 та п.п. 4.7 даного договору пізніше 10-денного (десятиденного) стоку, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх умов п.п. 2.9 та п.п. 4.7 даного договору.

В разі коли останній день стоку платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов`язання є перший за ним робочий день.

Згідно з п. 2.9 договору обов`язковою умовою для оплати поставленого товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та цим догово порядку відповідної накладної (видаткової та/або товарно-транспортної) зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстру податкових накладних та інших документів, передбачених розділом 4 договору, а також відповідність цін в накладній діючому прайс-листу та належне виконання постачальником вимог п. 4.7 даного договору. При відсутності одного з зазначених документів , а також і разі їх неналежного оформлення, наявності розбіжностей у відомостях чи даних, постачальник повинен надати відсутні документи або привести документи у відповідність до вимог чинного законодавства України та вимог цього договору протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки.

Постачальник повинен надати покупцю податкову накладну, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки.

Відповідно до п. 4.7 договору постачальник підтверджує своє зобов`язання видавати згідно з податковим законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги покупця. Постачальник зобов`язується надсилати покупцю в електронному вигляді за допомогою модуля електронного документообігу в програмному забезпеченні «M.E.DOC IS»,

- податкові накладні/розрахунки коригування, що складаються, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь постачальника, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Податкові накладні/розрахунки коригування, що складаються, якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів на користь постачальника, повинні відповідати таким вимогам:

а) бути оформленими в порядку, встановленому чинним законодавством України;

б) містити цифровий підпис уповноваженої особи сторони;

в) бути зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних.

- розрахунки коригування, що складаються, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів постачальнику, протягом 7 (семи) календарних днів з дати виписки.

Розрахунки коригування, що складаються, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів постачальнику, повинні бути оформленими в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що товар повинен супроводжуватися відповідною видатковою та товарно-транспортною накладною в кількості не менш трьох

примірників.

Видаткова, товарно-транспортна накладна на товар повинні містити наступну інформацію:

найменування постачальника;

номер та дату даного договору.

номер та дату замовлення;

адресу торговельного (логістичного) об`єкту покупця;

найменування, одиницю виміру та кількість (вагу) товару, що поставляється;

іншу інформацію, відповідно до зразка, наведеного у додатку № 7.

В товарно-транспортній накладній, видатковій накладній на товар навпроти кожного найменування товару, що поставляється повинен бути вказаний унікальний артикул (фоззі-код) конкретної товарної позиції, зазначений в додатку № 1.

Відповідач зазначає, що позивачем надано накладні, які всупереч п. 4.3 договору не містять інформацію про дату замовлення.

Посилання відповідача на те, що позивачем не належним чином виконано свої зобов`язання та не надано відповідачу оформлених у відповідності до умов договору накладних, що стало наслідком застосування відповідачем відстрочки оплати не приймаються судом до уваги з огляду на наступне

Втім як свідчать матеріали справи відповідач незважаючи на надання позивачем не належним чином оформлених накладних не відмовився від прийняття товару та прийняв його за відповідними накладними.

Судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача з вимогою надати належним чином оформлені накладені, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання. Докази відмови відповідача від договору та повернення отриманого товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором у повному обсязі у відповідності до вимог законодавства та умов укладеного між сторонами договору відсутні.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 7734015 від 15.07.2022, № 7764147 від 01.08.2022, № 7767974 від 02.08.2022, № 7770202 від 03.08.2022, № 7773539 від 04.08.2022, № 7775925 від 05.08.2022, № 7790786 від 15.08.2022, № 7796534 від 17.08.2022, № 7796553 від 17.08.2022 вбачається, що відповідачем здійснено повну оплату товару позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати поставленого товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При укладені договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобов`язань по сплаті товару та позивачем здійснений розрахунок із застосуванням неустойки в розмірі 0,05%.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті отриманого товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за обґрунтованими розрахунками позивача становить 191.775,25 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 191.775,25 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути 41.767,01 грн інфляційних втрат та 31.524,66 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 31.524,66 грн 3% річних (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 41.767,01 грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки інфляційні втрати нараховані за періоди, що становлять менше місяця прострочення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача що подані позивачем заяви про збільшення позовних вимог є заявами про зміну предмету та підстав позову, з огляду на наступне

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Підставою позову є порушення відповідачем умов укладеного договору поставки № 7915Р від 28.09.2020 в частині строку оплати отриманого товару, встановленого п. 2.10 договору. При цьому товарні накладні в даному випадку, без договору, не можуть бути підставою для стягнення заборгованості чи штрафних санкцій. Кожна товарна накладна не є самостійною (окремою) підставою позову, а лише первинним документом, що підтверджує факт отримання відповідачем товару в рамках договору поставки № 7915Р від 28.09.2020.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (85325, Донецька обл., Покровський р-н, с. Рівне, вул. Шопена, 1А, ) 191.775 (сто дев`яносто одна тисяча сімсот сімдесят п`ять) грн 25 коп. неустойки, 31.524 (тридцять одна тисяча п`ятсот двадцять чотири) грн 66 коп. 3% річних, 3.349 (три тисячі триста сорок дев`ять) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 10.11.2022.

СуддяВ.В.Сівакова