ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

"09" листопада 2022 р. м. ХарківСправа № 922/1867/22

Господарський суд Харківської області у складі судді Бринцева О.В.

розглянувши матеріали заяви

боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 боржник ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області із заявою про неплатоспроможність фізичної особи, в якій просить суд відкрити провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2022 у справі №922/1867/22 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 39.000,00 грн.

07.11.2022 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (вх. №13341), в якій просить суд прийняти як належний та допустимий доказ авансування боржником винагороди керуючому реструктуризацією договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 29.09.2022, укладений з арбітражним керуючим Хомичем Р.В.

Відповідно до положень пункту 12 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Суд звертає увагу боржника, що дана норма містить чіткий припис-вимогу щодо правил ініціювання провадження у справі про неплатоспроможність. Водночас процесуальні правила відображені в нормах статті 116 або нормах інших статей Кодекс України з процедур банкрутства не містять альтернативних правил стосовно надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що додаються до заяви про відкриття провадження.

В своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зазначає, що згідно з чинною судовою практикою, боржник та арбітражний керуючий не позбавлені можливості укласти угоду, за якою арбітражний керуючий може погодитись на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність.

Суд погоджується з даним твердженням боржника. Так дійсно в постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20 Верховний Суд встановив наявність умов на укладення угоди з арбітражним керуючим на умовах відстрочення оплати та наявності майна боржника для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником.

Натомість, у даному випадку договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 29.09.2022 був укладений з арбітражним керуючим Хомичем Р.В. на умовах розстрочення оплати його праці (19.500,00 грн протягом 10 місяців), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це визначено в наведеній постанові Верховного Суду.

Суд зазначає про те, що частиною четвертою статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд відхиляє доводи боржника про можливість укладання договору на умовах розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого.

При цьому, правилами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено можливість внесення авансування винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок господарського суду частинами протягом тривалого періоду (10 місяців) та після відкриття провадження у справі, за домовленістю боржника та арбітражного керуючого. Також нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено можливість визначати розмір авансування послуг арбітражного керуючого на власний розсуд боржника чи арбітражного керуючого.

З огляду на викладене, суд не приймає Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 29.09.2022, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути підданим обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В пункті 30 постанови від 24.09.2020 у справі №910/2629/20 Верховний Суд зазначив: «…обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою статтею 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані даний Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому». Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №922/1734/20.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до статті 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати винагороди керуючому реструктуризацією.

Суд акцентує, що в процедурі розгляду заяви про неплатоспроможність можливі випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі. Зокрема положеннями статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою. Також відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень може бути здійснено господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; зловживання правами арбітражного керуючого; подання до суду неправдивих відомостей; відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; припинення діяльності арбітражного керуючого; наявності конфлікту інтересів.

Також, положеннями статті 26 Кодексу України з процедур банкрутства визначено підстави для припинення діяльності арбітражного керуючого, зокрема такою підставою може бути неможливість виконувати повноваження за станом здоров`я.

Окрім цього, нормами статті 29 Кодексу України з процедур банкрутства передбачені випадки тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Для прикладу, тимчасове зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, може мати місце у разі застосування до арбітражного керуючого як підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні запобіжних заходів у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово або у робочий час чи тримання під вартою - на час дії запобіжного заходу, а у разі застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом - на час дії такого заходу.

А отже з наведених процедурних норм вбачається, що під час провадження у справі про неплатоспроможність можуть мати місце випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі внаслідок відсторонення, припинення діяльності, тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого тощо.

Однак, за умови відсутності авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією, новий керуючий реструктуризацію буде позбавлений можливості отримати винагороду право на яку передбачене пунктом 3 частини першої статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства.

За таких умов наявність угоди боржника з попереднім арбітражним керуючим не зможе замінити отримання новим арбітражним керуючим визначеної та гарантованої винагороди в розмірі та порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, оскільки зобов`язання боржника будуть персоналізовані щодо конкретного арбітражного керуючого.

Відповідно до положень статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд після закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду. Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, оскільки боржником не усунуто недоліків, а саме: не надано доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 39.000,00 грн., заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 34, 37-38 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Бринцев О.В.