ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/532/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н. К.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

до Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів"

про стягнення 242 484,69 грн

ТОВ "Продмаркетпром" звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про стягнення 242484,69 грн, з яких 212955,51 грн боргу, 3127,37 грн 3% річних, 26401,91 грн інфляційних втрат, а також 3637,27 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати за отриманий товар на підставі усної домовленості, досягнутої між сторонами.

Ухвалою від 26.07.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання; витребував від сторін відповідні процесуальні документи (а. с. 34).

Ухвалою від 18.08.2022 господарський суд розгляд справи у підготовчому провадженні відклав на 08.09.2022 о 12:00 (а. с. 55).

Ухвалою від 08.09.2022 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 06.10.2022 о 10:30 (а. с. 59).

Ухвалою від 06.10.2022 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 03.11.2022 о 10:30; витребував у позивача додаткові документи (а. с. 74).

01.11.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання від 26.10.2022 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншій судовій справі ( а. с. 77 - 80).

03.11.2022 до суду від позивача надійшло пояснення від 26.10.2022 на вимогу суду з додатками, в якому зазначено, зокрема, про сплату відповідачем 70000,00 грн боргу з 14.10.2022 по 24.10.2022 згідно з відповідними платіжними дорученнями (а. с. 81 - 100).

Ухвалою від 03.11.2022 господарський суд оголосив перерву в засіданні суду до 11:00 04.11.2022 о 11:00 (а. с. 102).

Сторони повноважних представників в засідання суду не направили.

Присутня в засіданні суду 03.11.2022 представник позивача просила закрити провадження у справі в частині стягнення 70000,00 грн боргу у зв`язку із його сплатою, стягнути з відповідача 142955,51 грн боргу, 3127,37 грн 3% річних, 26401,91 грн інфляційних втрат та 3637,27 грн судового збору; проти відкладення розгляду справи по суті поза межами строку, визначеного ГПК України, заперечила.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів сплати боргу не надав; про дату і час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить отриманий за електронним запитом суду із офіційного сайту Укрпошти трекінг відстеження поштової кореспонденції (а. с. 50 - 53).

За ч. 9 ст.165 ГПК України разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи викладене та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в попередньому судовому засіданні повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на підставі усної домовленості між ТОВ "Продмаркетпром" (позивач/постачальник) та ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (відповідач/покупець) узгоджено асортимент, кількість, ціну та термін поставки товарів, підтвердженням чого є виписані на ім`я відповідача рахунки на оплату товару №122 від 13.01.2022, №163 від 17.01.2022, №253 від 20.01.2022, №255 від 20.01.2022, №461 від 02.02.2022, №632 від 11.02.2022 (а. с. 88 - 93).

На виконання усного договору позивач передав відповідачу товари за такими видатковими накладними (а. с. 5 - 10):

- №350 від 13.01.2022 на суму 215767,76 грн з ПДВ;

- №524 від 19.01.2022 на суму 26931,22 грн з ПДВ;

- №581 від 20.01.2022 на суму 5229,00 грн з ПДВ;

- №889 від 02.02.2022 на суму 16953,55 грн з ПДВ;

- №1005 від 02.02.2022 на суму 27492,78 грн з ПДВ;

- №1274 від 11.02.2022 на суму 59333,20 грн з ПДВ.

ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" частково сплатив вартість отриманого товару на загальну суму 138752,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а. с. 11-15): №5894 від 14.01.2022 на суму 8652,00 грн, №5961 від 21.01.2022 на суму 50000,00 грн, №6025 від 03.02.2022 на суму 30000,00 грн, №6093 від 11.02.2022 на суму 20100,00 грн, №6094 від 11.02.2022 на суму 30000,00 грн.

На підтвердження порушення відповідачем зобов`язання по оплаті товару позивач надав акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-19.07.2022, підписаний і скріплений печаткою зі сторони позивача (а. с. 16).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що ним належним чином виконано зобов`язання щодо постачання обумовленого сторонами товару, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовними вимогами про стягнення 212955,51 грн боргу, 3127,37 грн 3% річних, 26401,91 грн інфляційних втрат, а також 3637,27 грн судового збору.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1,2 ст. 193 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Отже, однією із підстав виникнення господарського зобов`язання є юридично значимі дії суб`єктів господарювання, наслідком вчинення яких є встановлення, зміна або припинення взаємних прав та обов`язків сторін.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

3. Щодо закриття провадження в частині позову.

03.11.2022 до суду від позивача надійшло пояснення від 26.10.2022 з додатками, в якому зазначено, зокрема, про сплату відповідачем 70000,00 грн боргу з 14.10.2022 по 24.10.2022 згідно з відповідними платіжними дорученнями (а. с. 81 - 100).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на часткове повернення відповідачем попередньої оплати у розмірі 70000,00 грн, суд дійшов висновку, що в цій частині відсутній предмет спору на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Суд вважає заявленим до розгляду спір про стягнення з ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на користь ТОВ "Продмаркетпром" 142955,51 грн основного боргу, 3127,37 грн 3% річних, 26401,91 грн інфляційних втрат, а також 3637,27 грн судового збору.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 142955,51 грн основного боргу.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 351707,51 грн, що підтверджується такими видатковими накладними (а. с. 5 - 10):

- №350 від 13.01.2022 на суму 215767,76 грн з ПДВ;

- №524 від 19.01.2022 на суму 26931,22 грн з ПДВ;

- №581 від 20.01.2022 на суму 5229,00 грн з ПДВ;

- №889 від 02.02.2022 на суму 16953,55 грн з ПДВ;

- №1005 від 02.02.2022 на суму 27492,78 грн з ПДВ;

- №1274 від 11.02.2022 на суму 59333,20 грн з ПДВ.

ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" частково сплатив вартість отриманого товару на загальну суму 138752,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 11 - 15).

Станом на дату розгляду справи по суті відповідач здійснив часткове погашення суми основного боргу у розмірі 70000,00 грн згідно з відповідними платіжними дорученнями (а. с. 81 - 100).

Зауваження чи заперечення зі сторони відповідача щодо отриманого товару матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладені обставини, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу борг у сумі 142955,51 грн за поставлений товар.

5. Щодо вимоги позивача про стягнення 3127,37 грн 3% річних та 26401,91 грн інфляційних нарахувань.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

У свою чергу, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, внаслідок чого встановлено, що їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Оскільки позивач не скористався правом на збільшення позовних вимог в частині донарахованих інфляційних втрат та 3% річних, до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі 26401,91 грн та 3% річних у сумі 3127,37 грн, тобто в межах заявлених ним позовних вимог.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Матеріали справи не містять заперечення відповідача проти позову, однак містять докази часткового погашення боргу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 172484,79 грн, з яких 142955,51 грн основного боргу, 26401,91 грн інфляційних втрат та 3127,37 грн 3% річних.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2587,27 грн (172484,79 грн (сума, задоволена судом) х 3637,27 грн (судовий збір, сплачений позивачем) / 242484,69 грн (сума заявлених позовних вимог).

Позивач має право на повернення з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору у розмірі 1050,00 грн за його заявою, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", шляхом постановлення відповідної ухвали господарського суду.

Керуючись ст. 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 906/532/22 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" 70000,00 грн боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (11563, Житомирська область, Коростенський район, с. Гулянка, вул. Молодіжна, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 10-А, офіс 2/51, ):

- 142955,51 грн боргу;

- 3127,37 грн 3% річних;

- 26401,91 грн інфляційних втрат;

- 2587,27 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.11.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 позивачу на електронну пошту: та

3 - відповідачу на електронну пошту: та