ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. Справа№ 910/11002/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Токар Т.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.09.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 (повний текст підписано 16.06.2022)

у справі № 910/11002/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 32 633, 00 грн. та визнання договору недійсним

В судовому 29.09.2022 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/11002/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 29.06.2022 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/11002/21 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким: визнати недійсними договори про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1, від 30.09.2019 №30/08-1, Акти виконаних робіт від 03.09.2019, від 11.10.2019, від 11.11.2019, від 12.11.2019, від 26.02.2020; застосувати наслідки недійсності Договорів про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1, від 30.09.2019 №30/08-1, актів виконаних робіт від 03.09.2019, від 11.10.2019, від 11.11.2019, від 12.11.2019, від 26.02.2020 та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ПП «НВФ «Скала» збитки у розмірі 28 000, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3204,73 грн., 3% річних у розмірі - 1428,27 грн.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Скала» (ПП «НВФ «Скала», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до адвоката фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адвокат ФОП ОСОБА_1), в якому заявлені вимоги:

- визнати недійсним договір № 30/08-1 від 30.08.2019, укладений між адвокатом ФОП ОСОБА_1 та ПП «НВФ «Скала»;

- застосувати наслідки недійсності договору № 30/08-1 від 30.08.2019 та стягнути з адвоката ФОП ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , свідоцтво про державну реєстрацію № 274202 від 22.09.2008; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № НОМЕР_1 від 26.04.2018) збитки у розмірі 28 000 грн., сума інфляційних втрат за період з 03.09.2019, яка складає 3 204, 73 грн. та суму 3% річних - 1 428, 27 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач на момент укладення договору №30/08-1 від 30.08.2019 не був адвокатом, тому не мав права укладати цей договір та здійснювати представництво інтересів позивача в суді, внаслідок чого слід визнати недійсним договір №30/08-1 від 30.08.2019 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача 28 000, 00 грн., перерахованих на виконання оскаржуваного договору.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/11002/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд виходив з наступного:

- у договорі № 30/08-1 від 30.08.2019 відповідач зазначений як адвокат Фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

- до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 від 26.04.2018, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва № 10 від 12.04.2018, та посвідчення адвоката України від 26.04.2018;

- докази на підтвердження того, що зазначене свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю у передбаченому законом порядку визнавалося недійсним та що право відповідача на заняття адвокатською діяльністю було припиненим на момент укладення договору № 30/08-1 від 30.08.2019, матеріали справи не містять;

- позивачем не доведено суду факту відсутності у відповідача статусу адвоката на момент укладення оскаржуваного договору;

- посилання позивача на невиконання чи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору №30/08-1 від 30.08.2019 не може бути підставою для визнання такого договору недійсним;

- вид оподаткування діяльності не впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, та про те, що перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю не може нівелювати наявність у такої особи статусу адвоката;

- позивач не навів суду жодних пояснень щодо того, яким чином зазначення у договорі № 30/08-1 від 30.08.2019 відповідача у статусі адвоката фізичної особи-підприємця зумовлює порушення цим договором вимог статті 203 Цивільного кодексу України;

- позивачем не доведено суду наявності передбачених законодавством обставин для визнання недійсним договору №30/08-1 від 30.08.2019, відповідно відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача 28 000,00 грн., перерахованих на виконання оскаржуваного договору;

- відмова у задоволенні основних вимог позову про визнання договору № 30/08-1 від 30.08.2019 недійсним та про стягнення з відповідача 28 000, 00 грн., у даному випадку, зумовлює відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В апеляційній скарзі позивач вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/11002/21 є абсолютним незаконним, упередженим та невмотивованим грубим свавіллям, прийнятим з недотриманням верховенства права, прав позивача, таким, яке прийняте з грубим порушенням норм міжнародного права, без письмового спростування письмових та речових доказів позивача як з боку суду, так і з боку учасників судового процесу.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- з моменту державної реєстрації гр. ОСОБА_1 як ФОП та видачі відповідачеві Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОЗ № 274202 від 22.09.2008, гр. ОСОБА_1 , всупереч вимогам чинного законодавства, як самозайнята особа, яка здійснює незалежну професійну адвокатську діяльність, не реєструвався у відповідних контролюючих органах, звітів про свою адвокатську діяльність не подає, тому гр. ОСОБА_1 немає законного права здійснювати незалежну адвокатську діяльність, як те передбачено Законом України № 466-ІХ від 16.01.2020 ст. 65.2 Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності;

- 26.04.2018 відповідачеві видане посвідчення НОМЕР_1 «адвоката» та Свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 на підставі рішення Ради адвокатів м. Києва від 12.04.2018 № 10, яке Національною асоціацією адвокатів м. Києва вважається незаконним з огляду на що позивачем поданий відповідний позов в Окружний адміністративний суд м. Києва у справі № 640/22264/21 про визнання недійсним свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 видане гр. ОСОБА_1,

- Рада адвокатів м. Києва у справі № 640/22264/21 визнала позовні вимоги позивача, але станом на 28.06.2022 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у даній справі ще не прийнято;

- на офіційному сайті НААУ міститься інформація, яка інформує усіх адвокатів про вимоги чинного законодавства та про те, як має діяти адвокат, як самозайнята особа, яка здійснює незалежну професійну адвокатську діяльність, у тому числі бути зареєстрованому в реєстрі незалежної професійної діяльності, як те передбачено Наказом Міністерства фінансів України від 24.06.2020 № 332, ст. 14, ст. 65 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 не обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, гр. ОСОБА_1 не має права на провадження незалежної професійної адвокатської діяльності;

- суд не дослідив та залишив без належної уваги докази позивача, що є грубим порушенням закону, прав позивача та вплинуло на законність, об`єктивність спірного рішення суду, зокрема лист та відзив на позов НААУ про те, що відповідачеві Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю не видавалось, акти виконаних робіт позивачем не підписувались та інше.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/11002/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 29.09.2022.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.09.2022 за результатами розгляду клопотань позивача, колегією суддів ухвалами:

- у задоволенні клопотання №1 директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про витребування та огляд документів та долучення до справи засвідчених копій - відмовлено;

- у задоволенні клопотання №2 директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про врахування та оцінку доказів у справі № 910/11002/21-відмовлено;

- у задоволенні клопотання №3 директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про врахування та оцінку доказів у справі № 910/11002/21 - відмовлено;

- у задоволенні клопотання №4 директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про призначення судової технічної експертизи у справі №910/11002/21 - відмовлено;

- у задоволенні клопотання №5 директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про зупинення провадження у справі №910/11002/21 до розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва справи №640/22264/21 - відмовлено.

Після цього представником позивача усно заявлено клопотання про відвід головуючому у справі судді Скрипці І.М. у зв`язку з тим, що позивачу було відмовлено у задоволенні всіх його клопотань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у задоволенні клопотання директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про відвід головуючого Скрипки І.М. у справі №910/11002/21 - відмовлено.

Одразу після відхилення заявленого відводу, директором Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» заявлено клопотання про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Скрипки І.М., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. у справі №910/11002/21 у зв`язку з тим, що колегія суддів вирішила залишити без задоволення клопотання позивача про відвід головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у задоволенні клопотання директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Скрипки І.М., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. у справі №910/11002/21 - відмовлено.

До справи під час апеляційного провадження 17.08.2022 від позивача отримані письмові доповнення до апеляційної скарги, 24.08.2022 відповідачем подані суду додаткові заперечення на апеляційну скаргу, 29.08.2022 від відповідача отримані заперечення на клопотання; 16.09.2022, 23.09.2022 позивачем подані письмові пояснення до апеляційної скарги.

Явка представників сторін

Під час судового розгляду справи представник позивача залишив залу судового засідання після розгляду усіх клопотань та заявлення двох відводів: головуючому, а також і колегії суддів, що не є перешкодою для здійснення апеляційного перегляду прийнятого у справі судового рішення, оскільки:

- згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи;

- наслідки, визначені частинами третьою та четвертою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання (ч. 5 ст. 202 ГПК України).

Відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Сторонами у справі 30.08.2019 укладено договір №30/08-01, за яким відповідач зобов`язався надавати позивачу комплекс юридичних послуг, а позивач - приймати та оплачувати їх вартість.

В абзаці другому сторінки другої позовної заяви зазначено, що відповідачем було підготовлено та направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва 5 позовних заяв, за якими були відкриті провадження у справах №640/5575/20, №640/21639/19, №640/23016/19, №640/17028/19.

Позивач за надання вказаних вище послуг протягом періоду часу з 03.09.2019 по 25.02.2020 перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 28 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №197 від 03.09.2019, №216 від 17.10.2019, №224 від 10.11.2019, №225 від 11.11.2019, №18 від 25.02.2020.

У договорі №30/08-1 від 30.08.2019 відповідач зазначений як адвокат Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №6075 від 26.04.2018, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №10 від 12.04.2018, та посвідчення адвоката України від 26.04.2018.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору №30/08-1 від 30.08.2019, суд першої інстанції виходив з наступного:

- докази на підтвердження того, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відповідачу у передбаченому законом порядку визнавалося недійсним та що право відповідача на заняття адвокатською діяльністю було припиненим на момент укладення договору № 30/08-1 від 30.08.2019, матеріали справи не містять;

- позивачем не доведено суду факту відсутності у відповідача статусу адвоката на момент укладення оскаржуваного договору;

- наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним;

- посилання позивача на невиконання чи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору №30/08-1 від 30.08.2019 не може бути підставою для визнання такого договору недійсним;

- вид оподаткування діяльності не впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, та про те, що перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю не може нівелювати наявність у такої особи статусу адвоката;

- наявність або відсутність у відповідача статусу адвоката не може заперечити фактичне узгодження та виконання сторонами договору № 30/08-1 від 30.08.2019;

- позивач не навів суду жодних пояснень щодо того, яким чином зазначення у договорі № 30/08-1 від 30.08.2019 відповідача у статусі адвоката фізичної особи-підприємця зумовлює порушення цим договором вимог статті 203 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявності передбачених законодавством обставин для визнання недійсним договору №30/08-1 від 30.08.2019, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача 28 000, 00 грн., перерахованих на виконання оскаржуваного договору.

В свою чергу, відмова у задоволенні основних вимог позову про визнання договору №30/08-1 від 30.08.2019 недійсним та про стягнення з відповідача 28 000, 00 грн., зумовлює відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про:

1. визнання недійсним договору № 30/08-1 від 30.08.2019, укладеного між адвокатом ФОП ОСОБА_1 та ПП «НВФ «Скала»;

2. застосування наслідків недійсності договору № 30/08-1 від 30.08.2019 та 3. стягнення з адвоката ФОП ОСОБА_1 збитків у розмірі 28 000 грн., сума інфляційних втрат за період з 03.09.2019, яка складає 3 204, 73 грн. та суму 3% річних - 1 428, 27 грн.

При цьому, заяви позивача про уточнення позовних вимог (отримана судом 13.09.2021), про зміну предмета позову (отримана судом 27.10.2021), про зміну предмету позову (отримана судом від 18.11.2021), не були прийняті до розгляду судом першої інстанції з огляду на невідповідність таких вимогам процесуального закону (доповнення предмету позову новими вимогами), що відображено в протокольних ухвалах суду від 21.10.2021, від 25.11.2021, а також у вступній частині судового рішення, прийнятого за результатами розгляду справи 14.06.2022.

Оскаржуване судове рішення прийнято місцевим господарським судом виходячи із заявлених у позові вимог (предмет спору) з урахуванням поданої 25.01.2022 заяви про зміну підстав позову, яка обґрунтована порушенням відповідачем вимог податкового законодавства.

В позовній заяві позивач зазначав, що договір №30/08-1 від 30.08.2019 року є недійсним, оскільки ОСОБА_1 не був адвокатом і не мав права укладати такі договори, вести адвокатську діяльність та здійснювати представництво інтересів ПП «НВФ «Скала»; договір №30/08-1 від 30.08.2019 року суперечить нормам законодавства та суперечить моральним засадам суспільства.

Таким чином, саме в межах, щодо яких прийнято судове рішення у справі, підлягають розгляду вимоги апеляційної скарги.

Вимоги апелянта щодо прийняття нового рішення яким слід: визнати недійсними договори про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1, від 30.09.2019 №30/08-1, Акти виконаних робіт від 03.09.2019, від 11.10.2019, від 11.11.2019, від 12.11.2019, від 26.02.2020; застосувати наслідки недійсності Договорів про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1, від 30.09.2019 №30/08-1, актів виконаних робіт від 03.09.2019, від 11.10.2019, від 11.11.2019, від 12.11.2019, від 26.02.2020 та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ПП «НВФ «Скала» збитки у розмірі 28 000, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3204,73 грн., 3% річних у розмірі - 1428,27 грн.,

свідчать про зміну предмету та підстав заявленого позову, які судом першої інстанції не розглядалися, а отже, такі не узгоджуються з приписами ч. 5 ст. 269 ГПК України, згідно з якими у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи заявлений позов, з урахуванням заяви про зміну підстав позовних вимог (отримана судом 25.01.2022), позивач наполягав, що адвокат ОСОБА_1 не є зареєстрованою особою, яка проводить незалежну професійну адвокатську діяльність, на обліку, як фізична особа-підприємець з ознаками провадження професійної адвокатської діяльності не стоїть, відповідну заяву за формою № 5-ОПП відповідним контролюючим органам не подавав, з огляду на що відповідач не мав жодних правових підстав укладати договір №30/08-1 від 30.08.2019, як «адвокат фізична особа-підприємець ОСОБА_1»; відповідач незаконно заволодів коштами позивача, які позивач сплачував Адвокату ОСОБА_1, як самозайнятій особі, яка проводить незалежну професійну адвокатську діяльність, згідно виставлених рахунків, але сплачені позивачем кошти були зараховані на поточний рахунок відповідача, а не на рахунок адвоката ОСОБА_1, як самозайнятої особи, яка проводить незалежну адвокатську професійну діяльність.

Доводи апеляційної скарги, поданої у справі не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим відхиляються через наступне.

Одним із способів захисту цивільного права або інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо презумпцію правомірності договору не спростовано, то всі права, набуті сторонами за цим правочином повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Отже, зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/5425/18).

У п. 5.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №918/204/18 та у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №904/5935/20, міститься висновок, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю в силу Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання ним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, якщо право на заняття адвокатською діяльністю не зупинено, незалежно від часу взяття його на облік органами Державної фіскальної служби України.

Згідно пункту 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік (пункту 187.1 статті 187 ПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

У статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено підстави припинення та поновлення права на заняття адвокатською діяльністю. Зокрема, у разі зупинення права з підстави подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності, таке право поновлюється з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що адвокат є самозайнятою особою, незалежно від того чи зареєстрований він як фізична особа-підприємець (висновки Верховного Суду у постанові від 06.10.2021 у справі № 754/17336/19).

Таким чином, судом першої інстанції правильно визначено, що вид оподаткування діяльності не впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, та про те, що перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю не може нівелювати наявність у такої особи статусу адвоката.

В свою чергу, відповідно до встановлених обставин справи: на момент вчинення оспорюваного у справі договору №30/08-1 від 30.08.2019 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №6075 від 26.04.2018, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №10 від 12.04.2018, та посвідчення адвоката України від 26.04.2018 у передбаченому законом порядку не було визнано недійсним і право відповідача на заняття адвокатською діяльністю не було зупиненим чи припиненим.

Оспорюваний позивачем у справі договір про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1 укладено відповідачем за наявності відповідного обсягу повноважень, а посилання позивача на неподання відповідачем заяви відповідним контролюючим органам для реєстрації особою, яка проводить незалежну професійну адвокатську діяльність, не свідчить про відсутність у відповідача статусу адвоката на момент укладення оскаржуваного договору.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, а також скаржником не доведено, яку саме норму чинного законодавства України порушено відповідачем під час укладання оспорюваного правочину та яким чином зазначення у договорі №30/08-1 від 30.08.2019 відповідача у статусі адвоката фізичної особи-підприємця зумовлює порушення цим договором вимог статті 203 Цивільного кодексу України.

Оспорюваний договір про надання правничої допомоги від 30.08.2019 №30/08-1 укладено у письмовій формі, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договір підписаний уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них.

Інші доводи апелянта, викладені ним у письмових поясненнях від 16.09.2022 щодо фіктивності оспорюваного правочину з посиланням на судову практику вирішення спорів про визнання недійсними договорів, які оскаржуються з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України, свідчать про зміну підстав заявленого позову, які суду першої інстанції не заявлялися, а отже не могли бути розглянуті в межах встановлених процесуальних вимог судом першої інстанції, такі не узгоджуються з приписами ч. 5 ст. 269 ГПК України, згідно з якими у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Аналіз постанов Верховного Суду, на які містяться посилання в письмових поясненнях позивача від 10.09.2022 (отримані судом 16.09.2022), свідчить, що застосування судом першої інстанції норм права в оскаржуваному рішенні не суперечить висновкам суду касаційної інстанції. Застосування судами ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України у вказаних справах залежало від доведеності фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними, неправомірності дій сторони та яким нормам законодавства не відповідали оспорювані правочини, чого при розгляді цієї справи встановлено не було.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не отримали підтвердження під час апеляційного провадження; такі твердження спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, обґрунтовані зміною предмету та підстав позову (з урахуванням пояснень до апеляційної скарги в яких посилання в тому числі на фіктивність договору (ст. 234 ЦК України), що не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/11002/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/11002/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Скала».

4. Матеріали справи №910/11002/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 08.11.2022.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська