ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2745/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання К.С. Пірожковій

за участю представників:

від позивача (заявника) Каназірський Ю.Ф.,

від відповідачів:

1) ОСОБА_1 Боднар М.О.,

2) ОСОБА_2 не з`явився,

3) ОСОБА_3 - не з`явився,

4) ТОВ «Колос» - Коломійчук А.С.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 (вх. 2-1023/22 від 04.11.2022 р.) про забезпечення позову у справі № 916/2745/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Колос про розірвання договорів та стягнення частки у статутному капіталі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Колос про:

- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED та ОСОБА_1 ;

- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED та ОСОБА_2 ;

- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED та ОСОБА_5 ;

- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос у розмірі 4, %, що у грошовому вираженні становить 1404043,52 грн.;

- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос у розмірі 14,72%, що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.;

- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос у розмірі 25%, що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами зобов`язання по оплаті ними часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, які були придбані на підставі договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р.

Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2022 р. вказану позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Колос залишено без руху, оскільки заявником не було надано належних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

24.10.2022 р. від ОСОБА_4 до суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачем додано копію платіжного доручення № 4 від 24.10.2022 р. про доплату судового збору на суму 193976,20 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.10.2022 р. позов ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2745/22, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 17.11.2022 р.

04.11.2022 р. ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Одеської області з клопотанням про забезпечення позову, згідно якого заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі № 916/2745/22 шляхом накладення арешту на корпоративні права, а саме: частку ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн., та частку ОСОБА_5 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн. Також заявник просить суд заборонити ОСОБА_2 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн., а також заборонити ОСОБА_5 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.

В обґрунтування вказаного клопотання про забезпечення позову заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить здійснення позивачем захисту свого права власності на частку, призводитиме до постійної зміни відповідачів та зумовлюватиме необхідність подання нових позовів у разі відчуження відповідачами своїх корпоративних прав у ТОВ Колос.

При цьому заявник звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 р. у справі № 923/8876/16, де зазначено, що вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема, належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. Такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. Заявник повідомляє, що аналогічна позиція викладена в постанова Верховного Суду від 29.03.2021 р. у справі № 910/16800/20.

При цьому заявник наголошує, що оскільки предметом даного позову є витребування з володіння відповідачів часток в статутному капіталі, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частки, які є предметом спору, та шляхом заборони відповідачам та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження спірними частками в статутному капіталі ТОВ Колос, утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав. Тобто, існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду.

Заявник звертає увагу суду, що в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.09.2021 року по справі № 910/18567/20 зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

З огляду на вищевикладене заявник вказує, що відповідач ОСОБА_1 в липні 2022 року вийшов зі складу учасників ТОВ Колос, фактично розподіливши свою частку між іншими учасниками ТОВ Колос. Незважаючи на те, що вартість частки в ТОВ Колос не була оплачена ОСОБА_1 за укладеним з Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) договором купівлі-продажу, ОСОБА_1 на даний момент намагається зобов`язати ТОВ Колос розрахувати вартість частки і, відповідно, в подальшому її отримати. Так, в провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/2125/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Колос про зобов`язання повідомити вартість частки.

Також заявник наголошує, що відповідачем - ОСОБА_2 (зокрема в заяві, яка надійшла до ТОВ Колос) зазначалось, що з урахуванням права на продаж частки у статутному капіталі, вона пропонує визначити ринкову вартість її частки в ТОВ Колос. Зазначені дії, на думку заявника, достатньою мірою свідчать про наявність намірів відчуження спірних часток у статутному капіталі ТОВ Колос. В той же час заявник вказує, що у разі, якщо до закінчення розгляду справи спірна частка у статутному капіталі буде відчужена на користь інших осіб, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

З огляду на викладене, заявник зазначає, що у даному випадку існує обґрунтована необхідність у збереженні існуючих на сьогоднішній день кола суб`єктів спірних правовідносин та відображеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, що можливе не інакше як шляхом забезпечення позову.

При цьому заявник пропонує в якості зустрічного забезпечення вжити аналогічні заходи щодо нього у вигляді: накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_4 в ТОВ Колос - частку у статутному капіталі, що у грошовому вираженні становить - 12023902 грн. 98 коп. (відповідає розміру спірних часток щодо яких вживаються заходи забезпечення позову); заборону відчуження ОСОБА_4 частки у статутному капіталі ТОВ Колос, що у грошовому вираженні становить - 12023902 грн. 98 коп.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2022 р. у справі № 916/2745/22 розгляд клопотання ОСОБА_4 призначено в засіданні суду на 08 листопада 2022 р. та викликано учасників справи в судове засідання.

08.11.2022 р. ОСОБА_4 подано до господарського суду додаткові пояснення, в яких заявник, посилаючись на ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю зазначив, що ОСОБА_3 відповідно, може в будь-який час, по-перше, вийти зі складу учасників, а, по-друге, відчужити свою частку в Товаристві (шляхом дарування, передати в заставу та обтяжити іншим шляхом тощо). Заявник наголошує, що ОСОБА_3 вимогу позивача про повернення частки від 27.09.2022 р. проігнорувала, до цього часу відповідь не надала, частку у статутному капіталі не повернула. Ці обставини, на думку заявника, додатково свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин заявник наголошує, що саме забезпечення позову може виступити єдиним засобом уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, а невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, так як позивач не зможе їх захистити в межах одного цього провадження, без нових звернень до суду.

При цьому заявник зазначає, що накладення арешту на майно, відповідно до Постанови Верховного Суду від 29.03.2021 р. у справі №910/16800/20, може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, зокрема, як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю товариства з додатковою відповідальністю.

Розглянувши вказане клопотання позивача про забезпечення позову в порядку ст. 136-140 ГПК України та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд дійшов наступних висновків.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини десятої статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі N 753/22860/17 (провадження N 14-88цс20) зроблений висновок, згідно з яким умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як встановлено судом та як вбачається зі змісту позовної заяви, даний спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачами зобов`язання по оплаті ними часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, які були придбані на підставі договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р.

При цьому з наведених позивачем обставин та документів випливає, що ОСОБА_4 згідно договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021 р. передано права кредитора за наступними договорами: договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) та ОСОБА_1 ; договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) та ОСОБА_2 ; договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос від 04.03.2015 р. між Компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) та ОСОБА_5 .

При цьому господарський суд зауважує, що докази визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021 р. в матеріалах справи відсутні, а відтак останній на даний час є чинним.

З огляду на зазначене господарський суд зазначає, що у заявника - ОСОБА_4 є підстави вважати, що саме йому належать права первісного кредитора за спірними договорами, а саме право розірвання договорів у випадку невиконання покупцями обов`язку із оплати вартості часток та вимагати повернення даних часток.

Також відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 є засновником (учасником) ТОВ Колос, частка у статутному капіталі Товариства складає 36506776,18 грн.

Наразі, як випливає зі змісту клопотання позивача, відповідач ОСОБА_2 (зокрема в заяві, яка надійшла до ТОВ Колос) має намір на відчуження спірної частки у статутному капіталі ТОВ Колос, оскільки з урахуванням права на продаж частки у статутному капіталі остання звернулась до ТОВ „Колос з проханням визначити ринкову вартість її частки в Товаристві. Також, за ствердженнями заявника, ОСОБА_3 може в будь-який час вийти зі складу учасників та відчужити свою частку в Товаристві (шляхом дарування, передати в заставу та обтяжити іншим шляхом тощо), при цьому ОСОБА_3 проігнорувала вимогу позивача про повернення частки від 27.09.2022 р., до цього часу відповідь не надала, частку у статутному капіталі не повернула.

Отже, суд вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, предмету спору та обставини справи, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок незаконних дій відповідачів, спрямованих на відчуження відповідачами своїх корпоративних прав на користь інших осіб.

Так, виходячи з наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що у разі, якщо до закінчення розгляду справи спірна частка у статутному капіталі буде відчужена на користь інших осіб, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення заявленого ОСОБА_4 позову, які служать засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Адже, наведені обставини дають підстави обґрунтовано припускати про можливість в подальшому відчуження частки у статутному капіталі Товариства у разі невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (часток у статутному капіталі) та заборони на відчуження часток, є цілком доречним, оскільки даний захід забезпечення позову може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, зокрема, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі N 923/8876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Заборона на відчуження об`єкта - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Так, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Відтак, враховуючи те, що предметом позову у справі є захист права власності позивача на частку у статутному капіталі Товариства, господарський суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на частку ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (код ЄДРПОУ (), що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.;

- заборони ОСОБА_2 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.;

- накладення арешту на частку арешт на частку ОСОБА_5 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.;

- заборони ОСОБА_5 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.

При цьому суд враховує, що накладення арешту на частку в статутному капіталі Товариства носить тимчасовий характер, не завдасть шкоди та збитків ні відповідачам, ні самому Товариству та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо, а лише тимчасово обмежить право власника спірної частки на її відчуження. Водночас, вжиття наведених заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Поряд з цим суд зазначає про наявність зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом спору, про співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, оскільки заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на частки та заборони на відчуження часток обмежуються розміром частки у статутному капіталі, позовні вимоги щодо витребування якої є предметом спору, у зв`язку з чим з метою забезпечення рівності та збалансованості інтересів сторін, у суду наявні правові підстави для задоволення поданого клопотання про забезпечення позову.

Можливість забезпечення позову в таких спорах підтверджено висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.09.2020 р. у справі N 904/1766/20 та від 23.07.2021 р. у справі N 910/20593/20.

Разом з тим згідно з ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1 та 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказані особи не позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ОСОБА_4 (вх. 2-1023/22 від 04.11.2022 р.) про забезпечення позову у справі № 916/2745/22 задовольнити.

2. Накласти арешт на частку ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.

3. Заборонити ОСОБА_2 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.

4. Накласти арешт на частку ОСОБА_5 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.

5. Заборонити ОСОБА_5 відчужувати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (), що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.

Стягувачем за цією ухвалою є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; ідент.код НОМЕР_1 ).

Боржниками за цією ухвалою є:

1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідент.код НОМЕР_2 ).

2) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ; ідент.код НОМЕР_3 ).

Ухвала набирає чинності з дня її постановлення.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін з дня її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали підписано 09.11.2022 р.

Суддя Петров Володимир Степанович