РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2022Справа № 910/11130/21
За позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 1095935,38 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Єременок О.В.

Представники учасників сторін:

від позивача: Переяславська М.В.

від відповідача: Франюк А.В.

У судовому засіданні 27.10.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Нікопольський завод Феросплавів" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 22980645,04 грн., з яких: 21884709,66 грн. - основна сума боргу, 175188,66 грн.- 3% річних, 764076,03 грн.- інфляційних втрат та 156670,69 грн. - пеня, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 24.04.2019 № 0040-01021.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.09.2021.

12.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву з додатками, в якому відповідач проти позову заперечує у повному обсязі. Заперечення мотивовані неналежним виконанням третіх осіб грошових зобов`язань перед відповідачем, в зв`язку з чим відповідач не може накопичити достатньо коштів для проведення розрахунків на балансуючому ринку. Крім того відповідач наголошує, що позивачем не вірно визначено розмір суми основного боргу. Відповідач також вказує на невірно здійснені позивачем розрахунки штрафних санкцій.

У засіданні від 02.09.2021 відповідачем подано клопотання про долучення додаткових пояснень та доказів, судом протокольно відмовлено у долучені вищевказаного клопотання. Вказане клопотання з доданими до нього документами повернуто відповідачу без розгляду.

Також у засіданні 02.09.2021 відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру пені та 3% річних на 99%, яке було долучено до матеріалів справи.

Крім того у засіданні від 02.09.2021 позивачем заявлено усне клопотання про перенесення засідання для підготовки заяви про збільшення позовних вимог. Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про перенесення засідання для підготовки заяви про збільшення позовних вимог.

У підготовчому засіданні 02.09.2021 судом оголошено перерву до 30.09.2021.

15.09.2021 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі та спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві. Також позивачем подано заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру пені та 3% річних, а також заява про збільшення позовних вимог. У заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує про оплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 1923866,60 грн, на яку позивач зменшує основний борг, натомість просить збільшити суму основного боргу на суму зобов`язань за червень 2021 у розмірі 2166372,22 грн. З урахуванням зазначеного позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 22127215,28 грн, 3% річних у розмірі 175188,66 грн, втрати від інфляції у розмірі 764076,03 грн та пеню у розмірі 156670,69 грн.

24.09.2021 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив з додатками, в яких підтримано заперечення, викладені у відзиві.

29.09.2021 до суду надійшло заперечення від відповідача на заяву позивача про збільшення позовних вимог.

У підготовчому засіданні 30.09.2021 судом оголошено перерву до 07.10.2021.

06.10.2021 від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено про допущені описки в додатку до заяви про збільшення позовних вимог.

07.10.2021 від позивача надійшли аналогічні за змістом письмові пояснення по справі.

Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У засіданні від 07.10.2021 судом протокольною ухвалою прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Крім того у засіданні 07.10.2021 відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі та повернення позивачу суми сплаченого судового збору та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, суд протокольною ухвалою прийняв клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи та відклав розгляд клопотання про закриття провадження у справі та повернення позивачу суми сплаченого судового збору.

У підготовчому засіданні 07.10.2021 оголошено перерву до 21.10.2021.

21.10.2021 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У засіданні від 21.10.2021 позивачем було надано заперечення на клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи та заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі та повернення позивачу сплаченого судового збору. Судом долучені вище заявлені документи до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 21.10.2021 оголошено перерву до 11.11.2021. Зобов`язано позивача та відповідача надати письмові пояснення по платіжним дорученням №1003 від 01.10.2021 та № 1015 від 02.08.2021, щодо того, що саме оплачено згідно цих платіжних доручень.

11.11.2021 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (платіжні доручення).

11.11.2021 від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи та заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі та повернення позивачу сплаченого судового збору. Також подані письмові пояснення на виконання ухвали суду від 21.10.2021.

У підготовчому засіданні 11.11.2021 оголошено перерву до 25.11.2021.

24.11.2021 до суду надійшли заява позивача про визнання наявної технічної описки у номерах рахунків із зазначеними номерами вірних рахунків та письмові пояснення по справі.

25.11.2021 до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача: 19707684,98 грн. - основна сума боргу, 175188,66 грн. - 3% річних, 764076,03 грн. - інфляційні втрати та 156670,69 грн. - пеня.

Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У засіданні від 25.11.2021 судом протокольною ухвалою прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається з урахуванням поданої заяви.

У засіданні від 25.11.2021 відповідачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, судом долучено вказане клопотання до матеріалів справи разом з поданими доказами. Крім цього у засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про перенесення розгляду справи з наміром виплатити основну суму боргу, судом протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання.

Ухвалою суду від 25.11.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 23.12.2021.

В судовому засіданні 23.12.2021 оголошено перерву до 03.02.2022.

03.02.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

Судове засідання 03.02.2022 не відбулось, в зв`язку з чим сторін ухвалою суду від 09.08.2022 повідомлено про судове засідання 29.08.2022.

29.08.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів та закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу, в зв`язку з його погашенням.

Судом долучено до матеріалів справи клопотання з доданими документами для всебічного розгляду справи.

В судовому засіданні 29.08.2022 оголошено перерву до 12.09.2022.

12.09.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшли пояснення про помилковість долучення кількох платіжних доручень.

В судовому засіданні 12.09.2022 оголошено перерву до 27.10.2022.

19.09.2022 через канцелярію суду від позивача надійшла довідка про відсутність заборгованості у відповідача.

В судовому засіданні 27.10.2022 представник позивача підтвердила відсутність основного боргу у відповідача перед позивачем за договором № 0040-01024 від 24.04.2019.

Ухвалою суду від 27.10.2022 закрито провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 19707684,98 грн.

Отже предметом розгляду у даній справі є стягнення суми 3% річних у розмірі 17518,66 грн, пені у розмірі 156670,69 грн та втрат від інфляції у розмірі 764076,03 грн.

В судовому засіданні 27.10.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та заперечував проти задоволення клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив у позові відмовити та підтримав заяву про зменшення на 99% пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (сторона відповідальна за баланс/СВБ) є учасником ринку, зобов`язаним повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальним перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (ОСП) - юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) - юридичної особи, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про врегулювання небалансів.

Згідно з ч.1 ст.68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

За змістом ст.70 Закону України "Про ринок електричної енергії" усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії правила ринку визначають порядок урахування обсягів електричної енергії, відпущеної та/або спожитої постачальником допоміжних послуг у разі фактичного надання допоміжних послуг.

Відповідно до п.п.1.2.1, 1.3.2 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 учасниками ринку електричної енергії є: виробники; електропостачальники; трейдери; ОСП; ОСР; ОР; гарантований покупець; споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цими Правилами та Законом. Для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

За заявою Акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів" останнє приєдналось до Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, яка була акцептована Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" 24.04.2019 за № 0040-01024, що підтверджується повідомленням ДП "НЕК "Укренерго" від 24.04.2019 № 01/14960 про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

У повідомленні зазначено, що договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті ДП «НЕК «Укренерго» https://ua.energy/.

Виходячи з предмету заявленого позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок несплати за придбану у жовтні 2020 - червні 2021 електричної енергії відносини сторін регулюються Договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, типова форма яких затверджена наказами НЕК "Укренерго" від 06.03.2020 № 85, від 26.11.2020 № 634, від 05.01.2021 № 6, від 25.02.2021 № 111, від 16.03.2021 № 141 та редакції договору згідно наказу № 303 від 01.06.2021.

Згідно з п. 1.3, 1.4 Договору (в редакції наказів від 06.03.2020 № 85; від 05.01.2021 № 6; від 25.02.2021 № 111; від 16.03.2021 № 141. № 303 від 01.06.2021); п. 1.5, 1.6 Договору (в редакції наказу від 26.11.2020 № 634):

- за цим договором СВБ (яким у справі є позивач) врегульовує небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи;

- ОСП (яким у справі є відповідач) врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі Правила ринку).

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п.п.2.1, 2.2 договору у всіх редакціях).

ОСП, зокрема, зобов`язаний виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (п.3.3 у всіх редакціях).

Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (п.5.1 договору у всіх редакціях).

Згідно п. 9.1, 9.2 договору у всіх редакціях цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру. Якщо жодна зі сторін не звернулась до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Відповідно до редакції договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженої наказом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" №709 від 21.12.2020 у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3.1 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 (далі Правила ринку № 307) ( в редакції чинній в спірний період) визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

В той же час, згідно п.10.11 Правил ринку №307 у термін до 31 березня 2021 року включно виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно, а платежів за невідповідність - щомісячно.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п.7.6.4 Правил ринку №307 в редакції від 11.03.2020 до редакції від 11.11.2020, п. 7.7.4 в редакції від 11.11.2020 - до чинної).

Відповідно до п. 7.8.1. Правил ринку якщо учасник ринку або ОСП (у якості АР) ініціює суперечку щодо суми, зазначеної в рахунку (запит платіжного документа), оплата повинна бути проведена згідно з платіжним документом. Якщо за результатами розгляду запиту платіжного документа будуть виявлені суми, що підлягають поверненню, учасники ринку та ОСП (у якості АР) зобов`язані здійснити перерахування надлишкових сум на відповідний рахунок.

У відповідності до умов Договорів та Правил ринку позивачем відповідачу було продано електричну енергію, складено та надіслано ОСП відповідні Акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії № ВН/20/10-№0040 від 31.10.2020, № ВН/20/11-№0040 від 30.11.2020, № ВН/20/12-№0040 від 31.12.2020, № ВН/21/01-№0040 від 31.01.2021, № ВН/21/02-№0040 від 28.02.2021, № ВН/21/03-№0040 від 31.03.2021, № ВН/21/04-№0040 від 30.04.2021, № ВН/21/05-№0040 від 31.05.2021, № ВН/21/01-№0040 від 31.01.2021№ ВН/21/06-№0040 від 30.06.2021. Також сторонами складено акт коригування № ВР/20/11-0040 від 01.09.2021 до акту від 30.11.2020 № ВН/20/11-0040. Акти підписані обома контрагентами та скріплені печаткою позивача.

На оплату придбаної електричної енергії для врегулювання небалансів відповідачу були виставлені та надіслані рахунки-фактури за період з жовтня 2020 по червень 2021 (том 1, аркуші справи з 12-229; том 2, аркуші справи з 123-130).

В процесі розгляду справи відповідач оплатив заборгованість за товар, в зв`язку з чим, позивач зменшив суму позовних вимог, а на суму 19707684,98 грн провадження у справі було закрито відповідною ухвалою.

Отже основана сума заборгованості станом на день прийняття рішення відсутня.

Як вже вказувалось судом, п.п. 7.3.1, 10.11, 1.11.8 Правил ринку № 307 визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду, виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Тобто з наведених норм чинного законодавства України вбачається, що обов`язок виставлення рахунків на суми, які АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду покладений саме на відповідача у справі, що розглядається. Відтак, виставлення таких рахунків безпосередньо відповідачем є достатньою підставою для проведення відповідачем у подальшому відповідних розрахунків з урахуванням положень укладеного сторонами договору. Крім того, суд відзначає, що умовами договору (у всіх редакціях) не передбачено обов`язку СВБ (позивача) виставляти відповідачу рахунки на оплату електричної енергії. Вищезазначене спростовує доводи відповідача, що позивач безпідставно визначає дату виникнення зобов`язання з оплати у відповідача з дати виставлення рахунку-фактури, а не з дати отримання цього рахунку відповідачем.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, як АР, було сформовано та підписано ЕЦП рахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року.

Заперечуючи проти вимог позивача, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" посилалося на те, що відповідач може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку. У той же час, у зв`язку із систематичним порушенням рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, зазначений вище поточний рахунок відповідача у достатній мірі не накопичує коштів для належного проведення ОСП розрахунків на балансуючому ринку.

Проте означені заперечення не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в чинній на момент виникнення правовідносин редакції) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Умовами укладеного між сторонами правочину не передбачено будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію виключно з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Згідно з частиною 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в чинній на момент виникнення правовідносин редакції) постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, у яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в одному з уповноважених банків. Кошти з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Зі змісту наведеної статті Закону вбачається, що її приписи не містять імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Навпаки, означеними положеннями передбачено можливість відповідача, з метою належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що у свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. У той же час, ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за Договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року в справі № 910/6636/21.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, заборгованість за товар була оплачена відповідачем в процесі розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що у спірному періоді позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії, копії яких містяться в матеріалах справи, натомість за відповідачем обліковувалась заборгованість, що зумовило нарахування штрафних санкцій.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 17518,66 грн, втрати від інфляції у розмірі 764076,03 грн та пеню у розмірі 156670,69 грн.

Як уже було встановлено судом вище, основний борг був оплачений відповідачем з простроченням, в зв`язку з чим наявне прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що заперечення відповідача з приводу визначення дати виникнення зобов`язання з оплати протягом 4 календарних, а не робочих днів не відповідають дійсності і спростовуються доданим позивачем розрахунком. Судом встановлено, що невірно було визначено дату кінцевого строку оплати за одним рахунком № 878 від 05.01.2021 - 11.01.2021, замість вірної дати - 12.01.2021. Вказана обставина призвела до завищення суми пені та 3% річних.

Суд перевірив розрахунок втрати від інфляції та вважає його вірним та обгрунтованим, а суму 764076,03 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Як уже було зазначено вище, позивач помилився у визначенні дати виникнення зобов`язань за одним рахунком. Згідно перерахунку суду, з відповідача підлягають стягненню. 3% річних у розмірі 175186,74 грн.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.8.2, 7.8.3 Правил ринку передбачено, що за несвоєчасну оплату нараховується пеня за ставкою, що визначається відповідно до діючого законодавства. Пеня нараховується на грошові суми, що представляють різницю між сплаченою сумою та сумою, визначеною після вирішення суперечки, і повинна бути сплачена ОСП (у якості АР) або сплачена йому в залежності від обставин.

В редакціях договору, типова форма якого затверджена наказами НЕК «Укренерго» від 06.03.2020 № 85, від 26.11.2020 № 634 у п. 4.1 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Однак, за період, протягом якого діяли відповідні редакції, позивач пеню не нараховує.

Згідно з п. 4.2. договору, в редакціях, типова форма якого затверджена наказами НЕК «Укренерго» від 05.01.2021 № 6, від 25.02.2021 № 111, від 16.03.2021 № 141, № 303 від 01.06.2021 у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0, 01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, у зв`язку з порушенням НЕК «Укренерго» умов Договору щодо здійснення своєчасних розрахунків за придбану у грудні 2020 - травні 2021 року балансуючу електроенергію, позивач, керуючись п. 4.2 Договору, правомірно нараховано пеню.

Як уже було зазначено вище, позивачем було допущено помилку в розрахунку, в зв`язку з чим, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 156668,35 грн.

Відповідачем було подано клопотання про зменшення на 99% пені та 3% річних, к разі задоволення позовних вимог. Крім того, відповідачем заявлено в судових дебатах про зменшення втрат від інфляції.

Суд не вбачає підстав для зменшення втрат від інфляції, оскільки, відповідне клопотання не було заявлено відповідачем, а було озвучено лише на стадії судових дебатів.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення, відповідач просить врахувати специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні. З метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, беручи до уваги добросовісність поведінки НЕК «Укренерго» та істотність обставин, що зумовили невчасне здійснення розрахунків із позивачем, що є винятковим випадком, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, просить зменшити розмір нарахованої позивачем пені, та 3% річних на 99%. При цьому відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та судові рішення в інших справах.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Тобто, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (така правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 01.08.2019 у справі №922/2932/18, від 08.10.2019 у справі №922/2930/18, від 08.10.2019 у справі № 923/142/19, від 09.10.2019 у справі №904/4083/18).

З огляду на мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв (ст.233 ГК України), суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Відповідач виконував зобов`язання щодо оплати вартості проданої СВБ балансуючої електричної енергії із порушенням строку, що й зумовило звернення позивача із даним позовом до суду.

Нараховані позивачем суми пені та 3% річних не є надмірно великими з урахуванням суми основної заборгованості, яка утворилась, та є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання відповідачем договірного зобов`язання з оплати за продану електричну енергію.

За таких обставин клопотання відповідача про зменшення пені, 3% річних не підлягає задоволенню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки, борг відповідачем сплачено після звернення позивача з позовом, в зв`язку з чим спір виник, саме з вини відповідача, суд вбачає підстави для покладення судового збору на відповідача, в тому числі і в частині вимог, провадження за якими було закрито.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул Електрометалургів, 310, ідентифікаційний код 00186520) втрати від інфляції у розмірі 764076,03 (сімсот шістдесят чотири тисячі сімдесят шість гривень 03 копійки), 3% річних у розмірі 175186,74 (сто сімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят шість гривень 74 копійки), пеню у розмірі 156668,35 (сто п`ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 35 копійок), 312054,21 (триста дванадцять тисяч п`ятдесят чотири гривні 21 копійка) витрат по сплаті судового збору.

3.В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2,34 грн та 3% річних у розмірі 1,92 грн - відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.11.2022

Суддя І.В.Усатенко