ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р. Справа №907/380/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» від 27.07.2022, м. Київ

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2022 (суддя Андрейчук Л.В.) про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 907/380/22

за позовом Приватного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК», м. Київ

до відповідача 1 товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕС» м. Рахів

до відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю «Депресто Інвестментс Україна», м. Київ

до відповідача 3 товариства з обмеженою відповідальністю «Альінвест», м. Рахів

до відповідача 4 товариства з обмеженою відповідальністю «Вінлайт», м. Київ

до відповідача 5 товариства з обмеженою відповідальністю «ДАМПФ», м. Мукачево

до відповідача 6 товариства з обмеженою відповідальністю «Ековат», м. Рахів

до відповідача 7 товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-Будівництво», м. Київ

про стягнення 114382164,13 грн.

представники сторін не з`явились

Приватне акціонерне товариство акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕС» - позичальника за генеральним кредитним договором № 50.50.000017 від 28.07.2017, та до: товариства з обмеженою відповідальністю «Депресто Інвестментс Україна». товариства з обмеженою відповідальністю «Альінвест», товариства з обмеженою відповідальністю «Вінлайт», товариства з обмеженою відповідальністю «ДАМПФ», товариства з обмеженою відповідальністю «Ековат», товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-Будівництво», які виступили поручителями позичальника за генеральним кредитним договором про стягнення солідарно 114382164,13 грн. заборгованості за спірним договором кредитування. Разом із поданням позовної заяви позивач подав на розгляд суду заяву про забезпечення позову, якою просив накласти арешт на все належне відповідачу-1 майно, що не перебуває в заставі у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову у справі № 907/380/22, Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 24.06.2022 відмовив в задоволенні такої, з огляду на неподання позивачем належних і допустимих доказів в обґрунтування вказаної заяви, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Не погодившись із постановленою ухвалою місцевого господарського суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі скаржник, з врахуванням значної суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, висловлює застереження щодо існування реальної загрози відчуження відповідачем-1, як позичальником, власного майна з метою уникнення виконання рішення суду за даним позовом, якщо такий судом буде задоволено, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду щодо примусового стягнення заборгованості з ТОВ «БІОТЕС» як боржника, за рахунок належного йому майна та грошових коштів що в результаті призведе до порушення прав ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», а також спричинення значних матеріальних збитків державі Україні в особі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», яка володіє 94,9409 % акцій банку.

Поруч з тим, скаржник зазначає, що у зв`язку із введенням військового стану в Україні та відсутністю доступу до державних реєстрів, позивач не може надати суду конкретних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем-1 певних дій, спрямованих на відчуження належного йому майна.

Процесуальний хід розгляду справи відображений в ухвалах Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2022, від 15.08.2022 та від 04.10.2022.

В дане судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, за доцільне зазначити наступне:

З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що 28 липня 2017 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІОТЕС» (далі - позичальник, відповідач-1) було укладено генеральний кредитний договір № 50.50.000017 (далі ГКД), до якого були внесені зміни і доповнення шляхом укладення сторонами додаткових угод.

Відповідно до умов ГКД загальний ліміт кредитування становив 4500000 євро 00 євроцентів, а строк кредитування був визначений з 28 липня 2017 року до 27 липня 2022 року. Згодом, для забезпечення виконання вказаного ГКД між позивачем та відповідачами 2 7 було укладено низку договорів поруки зі змінам та доповненнями.

На виконання зобов`язань за генеральним кредитним договором № 50.50.000017 з відповідними змінами та доповненнями, позивачем було відкрито ТОВ «БІОТЕС» в АБ «УКРГАЗБАНК» відповідні позичкові і поточні рахунки та здійснена видача йому окремими траншами кредитних коштів. Факт надання банком позичальнику кредитних коштів підтверджується, зокрема, копіями меморіальних ордерів щодо надання окремих траншів кредиту в рахунок кредитних ліній та виписками з особових рахунків позичальника, які долучені до позовної заяви.

У зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе договірних зобов`язань за ГКД та додатковими договорами щодо повернення кредитних коштів, банк звернувся до позичальника з вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості. Водночас, такі ж вимоги були надіслані на адреси відповідачів 2-7, які виступили поручителями ТОВ «БІОТЕС» за генеральним кредитним договором. Вказана у цих вимогах кредитна заборгованість позивачу не відшкодована відповідачами, що слугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Водночас, разом зі зверненням з позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив накласти арешт на все належне відповідачу-1 майно, що не перебуває в заставі у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Як на підставу для забезпечення позову, позивач покликається на можливість ухилення відповідача-1 від виконання рішення суду, у разі вирішення даного спору на користь позивача.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відтак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та з апеляційної скарги, позивач зазначає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно, що належать відповідачу-1, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, оскільки з врахуванням значної суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, на переконання скаржника, існує реальна загроза відчуження відповідачем-1 власного майна з метою уникнення виконання рішення суду за поданим позовом, якщо такий буде задоволено судом. Натомість, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду щодо примусового стягнення заборгованості з ТОВ «БІОТЕС» як боржника, за рахунок належного йому майна та грошових коштів, що, в результаті, спричинить порушення прав ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та завдасть значних матеріальних збитків Державі Україні в особі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», яка володіє 94,9409 % акцій банку.

Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 21.03.2018 у справі №904/5971/17, від 07.06.2018 у справах №910/23468/17, від 04.06.2018 у справі №910/23741/17, від 04.05.2018 у справі №910/339/18.

Розглянувши апеляційну скаргу та заяву про забезпечення позову, судова колегія встановила, що в таких містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду (у випадку ухвалення його на його користь). Водночас, скаржник не долучив ні до заяви про забезпечення позову, ні до апеляційної скарги жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної в них інформації, а сам факт невиконання вимоги про сплату коштів в претензійному порядку чи існування ймовірної загрози відчуження чи обтяження майна, не свідчить про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, відтак не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин та не подав належних доказів, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

Отож, з огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 287 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2022 у справі №907/380/22 залишити без змін, а апеляційну Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Порядок оскарження постанови визначено статтями 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 07.11.2022.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік