ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"02" листопада 2022 р. Cправа № 902/601/22
Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,
за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 681 781,99 грн.
На розгляд до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничий комплекс "КАМЕЛОТ" про стягнення 681 781,99 грн боргу за Договором перевезення вантажів територією України № 07072020 від 07.07.2020, за якою ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі № 902/601/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
04.10.2022 Господарським судом Вінницької області у справі №902/601/22 ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича задоволено частково. Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничий комплекс "КАМЕЛОТ" на користь Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича 300 000,00 грн. боргу та 4 500,00 грн. витрат зі сплати судового збору. В позові в частині стягнення 121 459,39 грн пені відмовлено.
Враховуючи заявлення позивачем в позовній заяві витрат на професійну правничу допомогу, докази на понесення яких станом на день ухвалення рішення у справі відсутні, судом встановлено 5-ти денний строк позивачу для подання суду відповідних доказів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та призначено судове засідання на 02.11.2022 згідно із приписами ч. 2 ст. 221 ГПК України.
24.10.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничий комплекс "КАМЕЛОТ" на користь Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката Країло С.В., понесених в суді першої інстанції.
02.11.2022 на електронну адресу суду надійшли заперечення №б/н від 02.11.2022 (вх. №01-34/9274/22 від 02.11.2022) скріплені електронним цифровим підписом директора ТОВ "ВК "Камелот" Подоляка В.М. на заяву позивача про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
На визначену судом дату представник позивача не з`явився. Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце призначеного судового засідання учасників повідомлено шляхом направлення повного тексту рішення від 04.10.2022 на адреси електронної пошти позивача, його представника та представника відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представників сторін.
Розглянувши подані матеріали на підтвердження судових витрат на правничу допомогу Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Як слідує з матеріалів справи, 15.06.2022 між Фізичною особою - підприємцем Поперечним Романом Віталійовичем (Клієнт) та Адвокатом Країлом Степаном Васильовичем укладено Договір про надання правової допомоги №16/22 (Договір №16/22), відповідно до п. 1.1. якого Адвокат приймає на себе доручення від Клієнта надавати йому правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво і інші види адвокатської діяльності щодо захисту правв, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкованості, в тому числі в органах державної виконавчої влади і місцевого самоврядування, в банківських установах, в правоохоронних органах, в органах внутрішніх справ, прокуратурі, органах досудового слідства, нотаріальних органах та в будь-яких інших без виключень установах, підприємствах, організаціях, зокрема, але без виключення, щодо вирішення питань, пов`язаних з поданням адвокатських запитів і отримання різного роду інформації, документів, їх копій, можливості ознайомитись з останніми та будь-якими іншими матеріалами і вчиняти інші різні дії, а також в усіх судах України на всіх етапах судочинства з усіма правами без обмежень, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі в правом пред`явлення позову, сплати судового збору, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни підстав та предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду всіх рівнів.
Пунктом 3.1. Договору №16/22 сторони погодили, що 3.1. Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар, що не може перевищувати 50 (п`ятдесяти) відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу, у Справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. У разі бажання Клієнта заявити до відшкодування витрати на правову допомогу гонорар сплачується Клієнтом Адвокату на стадії завершення розгляду справи (до судових дебатів) або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у Справі на користь Клієнта.
За змістом п. 3.2. Договору №16/22 сплачена Клієнтом Адвокату вищевказана сума відповідає і складає розмір витрат правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та у. правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір азів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Адвоката складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 3.3. Договору №16/22)
В підтвердження того, що Адвокатом належним чином надано Клієнту правову допомогу у Справі в цілому чи на окремих стадіях складається акт приймання-передачі наданих послуг. (п. 3.4. Договору №16/22)
Так, сторони склали акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 12.07.2022, за яким Адвокатом, на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 15.06.2022 за №16/22, було надано Клієнту професійну правничу допомогу у вигляді послуг та їх вартості, визначених в розрахунку витрат на правову допомогу, який додається до дійсного акту.
Послуги, замовлені Клієнтом, надані Адвокатом у повному обсязі та у визначений Сторонами строк. У Сторін зауважень щодо якості і повноти наданих послуг немає.
Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу, надану Фізичній особі - підприємцю Поперечному Роману Віталійовичу адвокатом Країлом Степаном Васильовичем, Адвокатом надано, а Клієнтом прийнято наступні послуги:
- аналіз документів та юридична консультація із законодавчим обґрунтуванням вартістю 2000 грн ( з розрахунку: 1 год. = 1000,00 грн, витрачено 2 год.);
- складання претензії - вартістю 1 000,00 грн ( з розрахунку: 1 год. = 1 000,00 грн, витрачено 1 год);
- складання позовної заяви - вартістю 7 000,00 грн ( з розрахунку: 1 год. = 1 000,00 грн, витрачено 7 год.)
Окрім того, матеріали справи містять копію Свідоцтва серія ВН № 000479 від 22.05.2019 про право Країла Степана Васильовича на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги вказаним Адвокатом.
Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн обґрунтовано належними та допустимими доказами.
Під час розгляду справи №902/601/22 судом було встановлено, що із загальної суми, заявленої позивачем до стягнення 681 781,99 грн. правомірною є сума 560 322,60 грн., з яких: 300 000,00 грн - сума боргу, що задоволена; 260 322,60 грн - сума боргу, на яку позивачем зменшено ціну позову у зв`язку зі добровільною сплатою її відповідачем.
З огляду на викладене, є підстави для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача пропорційно до розміру правомірно заявлених позовних вимог, що становить 8 218,50 грн..
Поряд з цим, відповідач по справі щодо стягнення заявленої суми витрат заперечує, подавши відповідні заперечення №б/н від 02.11.2022 (вх. 01-34/9274/22 від 02.11.2022), де вказує на безпідставність включення до складу витрат вартість послуги за складання претензії, оскільки така претензія не надходила на його адресу і в матеріалах справи відповідні докази відсутні. Крім того стверджує, що квитанція, надана як доказ сплати витрат на правову допомогу, не містить інформації про номер справи, у межах якої надаються адвокатські послуги, з огляду на що, з останньої не вбачається які саме адвокатські послуги оплачуються.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначила, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд може зменшити суму судових витрат встановивши їх не співрозмірність характеру спору, ступеню її складності, наявність заперечень з боку відповідача стосовно суми стягнення, витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, та іншим обставинам, які мають істотне значення, незалежно від того, чи подавалося таке клопотання відповідачем.
Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, врахувавши характер спору по даній справі, ступінь її складності, зважаючи на предмет спору в даній справі, фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом та заявлений до стягнення з відповідача, є справедливим і співрозмірним з розміром позовних вимог.
При цьому заперечення відповідача судом відхиляються, як такі, що є безпідставними та необґрунтованими, і зводяться, в тому рахунку, до переоцінки доказів.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи розмір правомірно заявлених позовних вимог, зважаючи на конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача на користь позивача суму 8 218,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яку суд вважає розумною, пропорційною та обґрунтованою для цієї справи.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничий комплекс "КАМЕЛОТ" на користь Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича 8 218,50 грн витрат на правничу допомогу. В решті заявлених до відшкодування судових витрат суд відмовляє, та покладає їх на позивача.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. Витрати Фізичної особи - підприємця Поперечного Романа Віталійовича на професійну правничу допомогу в розмірі 1 781,50 грн залишити за позивачем.
4. Примірник повного додаткового судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та відомі суду адреси електронної пошти позивача - позивача - ІНФОРМАЦІЯ_3, представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2
Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 07.11.2022.
Суддя Василь МАТВІЙЧУК
1 - до справи
2 - позивачу (АДРЕСА_1)