РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/18575/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМ-Транс"

про стягнення 855 222,82 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Білоголовська Л.А., довіреність б/н від 01.12.2021;

від відповідача: Никипорець І.Ф., довіреність б/н від 04.07.2022;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 855 222,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції та необґрунтованого запровадження з 01.03.2019 послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для використання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлення з її вартості з 01.3.2019 в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/ 1 кілометр без ПДВ, та з 16.05.2019 в розмірі 173,11 грн. за 1 вагон/ 1 кілометр без ПДВ, позивачем понесені необґрунтовані витрати в сумі 427 611,41 грн., в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача 855 222,82 грн. на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-Транс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, підготовче судове засідання призначено на 13.12.2021.

08.12.2021 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

10.12.2021 представником третьої особи подано письмові пояснення.

У судове засідання 13.12.2021 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 20.12.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

13.12.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 20.12.2021 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 24.01.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

05.01.2022 представником позивача подано відповідь на відзив

20.01.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

20.01.2022 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, заперечення на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 24.01.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами розгляду у судовому засіданні клопотання про витребування доказів, судом постановлено ухвалу про витребування доказів та про відкладення підготовчого судового засідання до 14.02.2022, які занесено до протоколу судового засідання.

04.02.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

10.02.2022 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

10.02.2022 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

14.02.2022 представником відповідача подано письмові пояснення.

У судове засідання 14.02.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.03.2022.

15.02.2022 представником позивача подано письмові пояснення.

21.02.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

05.04.2022 представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання.

11.04.2022 представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2022 розгляд справи по суті призначено на 06.06.2022.

01.06.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

03.06.2022 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 06.06.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.07.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

29.06.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

04.07.2022 представником відповідача подано судові дебати.

У судове засідання 04.07.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 01.08.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

21.07.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 розгляд справи по суті призначено на 09.09.2022.

08.08.2022 представником позивача подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

У судове засідання 09.09.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 26.09.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 26.09.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 24.10.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

17.10.2022 представником позивача подано заяву і поясненнями по суті справи та клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

У судове засідання 24.10.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 24.10.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (замовник, третя особа) укладено Договір про надання послуг № 07415/ЦТЛ-2018 (далі - Договір № 07415/ЦТЛ-2018), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. Крім того, обов`язком перевізника є, зокрема, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору № 07415/ЦТЛ-2018 розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

За умовами п. 9.1 Договору № 07415/ЦТЛ-2018 у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати і т.ін., сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Згідно п. 9.2 Договору № 07415/ЦТЛ-2018 зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках передбачених договором.

Рішенням правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» №Ц-64/101 від 18.12.2018 було встановлено послугу з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн. без ПДВ.

Наказом Акціонерного товариства "Українська залізниця" №22 від 09.01.2019, послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням була введена в дію.

01.03.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» укладено Додаткову угоду №3/П3 до Договору №07415/ЦТЛ-2018 якою доповнено розділ 2 новим підпунктом 2.1.20, яким встановлено обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою встановленою у додатку 1 до цього договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї із сусідніх станцій відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Закомельська/Савинці, та відповідно доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування - 170,38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 кілометр.

08.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (далі - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» (далі - клієнт, позивач) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1501 (далі - Договір №1501), за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

Відповідно до п. 1.3, п.п. 2.1.1, 2.1.2., п. 3.5 Договору № 1501 протягом всього терміну знаходження у володінні експедитора вантажу право власності на нього належить клієнту.

Експедитор зобов`язаний від свого імені в інтересах клієнта цивільно-правові угоди (перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо).

Робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом цього Договору.

Розмір договірної ціни включає в себе: винагороду експедиторові, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів ДІСХ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК.

27.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 1 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Самійлівка Придн.зал.- ст. Чорноморськ-порт-експ Од.зал; кількість вантажу - 6 ваг (410,170 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: березень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Самійлівка Придн.зал. - 30 163,20 грн/вагон т.ч. ПДВ - 5 027,20 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Чорноморськ-порт-експ.Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ. зазначений тариф застосовується з 12.02.2019;

5) запірно-пломбувальні пристрої.

04.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 2 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Самійлівка Придн.зал.- ст. Чорноморськ-порт-експ Од.зал; кількість вантажу - 10 ваг (690,880 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Самійлівка Придн.зал. - 30 993,18 грн/вагон т.ч. ПДВ - 5 165,53 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Чорноморськ-порт-експ.Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ. зазначений тариф застосовується з 12.02.2019;

5) запірно-пломбувальні пристрої.

11.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 4 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Самійлівка Придн.зал.- ст. Чорноморськ-порт-експ Од.зал; кількість вантажу - 9 ваг (616,840 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Самійлівка Придн.зал. - 30 852,72 грн/вагон т.ч. ПДВ - 5 142,12 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Чорноморськ-порт-експ.Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ. зазначений тариф застосовується з 12.02.2019;

5) запірно-пломбувальні пристрої.

21.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 5 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Самійлівка Придн.зал.- ст. Жовтнева (експ) Од.зал; кількість вантажу - 4 ваг (271,980 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Самійлівка Придн.зал. - 25 275.84 грн/вагон т.ч. ПДВ - 4 212,64 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Жовтнева (експ) Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ. зазначений тариф застосовується з 12.02.2019;

5) запірно-пломбувальні пристрої.

25.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 6 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Придн.зал.- ст. Жовтнева (експ) Од.зал; кількість вантажу - 3 ваг (207,520 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Закомельська Придн.зал. - 25 709,88грн/вагон т.ч. ПДВ - 4 284,98 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Жовтнева (експ) Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подача-заюирання, користування вагонами під час оформлення необхідних документів на вантаж по малодіяльним станціям згідно телеграфного розпорядження від 17.01.2019 № НЗ-1-11/61 (з Харкова упр. № Н-174а), митних платежів і т.п.

5) запірно-пломбувальні пристрої.

18.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» укладено Додаткову угоду (орендований парк) № 7 до Договору № 1501, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Самійлівка Придн.зал.- ст. Миколаїв-вант. Од.зал; кількість вантажу - 21 ваг (992,760 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: Самійлівка Придн.зал. - 24 595,02 грн/вагон т.ч. ПДВ - 4 099,17 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Миколаїв-вант. Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 173,11 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ. зазначений тариф застосовується з 16.05.2019;

5) запірно-пломбувальні пристрої.

25.04.2019 позивачем із станції Закомельська Південної відправлено 3 вагони (згідно Додаткової угоди № 6 від 25.04.2019 до Договору № 1501): № 95820049, 95784013, 95784948.

Зі станції Самійлівка позивачем відправлено 50 вагонів, в тому числі: 27-29.03.2019 - №№ 95781860, 95784716, 95784922, 95784021, 95783957, 95784872 (згідно Додаткової угоди № 1 від 27.03.2019 до Договору № 1501); 04-05.04.2019 - №№ 95784914, 95784757, 95781878, 95781829, 95784732, 95781811, 95784781, 95784880, 95784740, 95784906 (згідно Додаткової угоди № 2 від 04.04.2019 до Договору № 1501); 11-12.04.2019 - №№ 95781845, 95784989, 95784963, 95781803, 95784856, 95781860, 9578476, 95781886, 95784922 (згідно Додаткової угоди № 4 від 11.04.2019 до Договору № 1501); 21.04.2019 - №№ 95819975, 95819983, 95784112, 95784146 (згідно Додаткової угоди № 5 від 21.04.2019 до Договору № 1501); 19-24.06.2019 №№ 95820031, 95811975, 95784203, 95784146, 95784153, 95784112, 957849006, 95842076, 95841870, 95781902, 95839544, 95784005, 95820007, 95841805, 95841813, 95914057, 95783981, 95819967, 95784807, 95839650, 95914040 (згідно Додаткової угоди № 7 від 18.06.2019 до Договору № 1501).

Згідно актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000145 від 19.09.2019, № ОУ00000146 від 19.04.2019, № ОУ-0000148 від 19.04.2019, № ОУ-0000188 від 16.05.2019, № ОУ-0000203 від 24.05.2019 та № ОУ-0000188 від 16.05.2019, складених та підписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія», загальна вартість наданих транспортно-експедиційних послуг становить 1 463 313,90 грн., з яких вартість послуги за послугу за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 427 611,41 грн. з ПДВ.

Зазначені послуги позивачем оплачено згідно платіжних доручень № 834 від 19.04.2019 на суму 180 979,20 грн., № 835 від 19.04.2019 на суму 309 931,80 грн., № 836 від 19.04.2019 на суму 87 804,00 грн., № 837 від 19.04.2019 на суму 277 674,48 грн., № 877 від 16.05.2019 на суму 77 129,64 грн., № 898 від 24.05.2019 на суму 101 103,36 грн. та № 986 від 17.07.2019 на суму 516 495,42 грн.

Як зазначає позивач, сума коштів, яку отримано відповідачем від ТОВ «ЕМ-ТРАНС» за послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції відправлені позивача та вартість яких було покладено на позивача відображено в накопичувальних картках №№ 27030010, № 01040011, № 05040013, № 08040014, № 08040015, № 11040016, № 12040017, № 22040019, № 25040109, № 19060024, № 21060025, № 21060026, № 22060027, № 23060028, № 24060029.

Позивач зазначає, що послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням надається відповідачем не на всіх станціях, а виключно на станціях, які включені до Переліку малодіяльних станцій, на всіх інших станціях АТ "Українська залізниця" відповідний тариф не застосовуюється. Так, у 1 півріччі 2019 до переліку малодіяльних станцій віднесена станція Закомельська Південної залізниці.

Крім того, згідно листа АТ "Українська залізниця" №ЦЦТех-09/726 від 14.11.2019 сума нарахованого додаткового збору «за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» за кожен вагон (№95820049, № 95784013, № 95784948), що рухався по накладній № 44423937, з накопичувальної картки № № 25040109 стягнута сума у розмірі 4 429,88 грн. без ПДВ (за кожний вагон), всього на суму 13 289,64 грн. без ПДВ.

В свою чергу, за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19 Антимонопольним комітетом України 06.08.2020 винесено рішення № 470-р, яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків. Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на Акціонерне товариство "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він є кінцевим споживачем послуги відповідача з перевезення вантажів і саме на нього покладено обов`язок по сплаті вартості послуг відповідача, в свою чергу ТОВ «ЕМ-ТРАНС» є лише посередником між позивачем та відповідачем при відправленні позивачем вантажу залізничним транспортом, тож саме позивач внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції поніс необґрунтовані витрати на оплату послуги «з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановленні її вартості в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ з 01.03.2019 та 173,11 грн. за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ з 16.05.2019 в загальній сумі 427 611,41 грн. (з ПДВ).

Таким чином, позивач зазначає, що АТ «Українська залізниця» завдано йому шкоду, яка відповідно до ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме: 427 611,41 *2= 855 222,82 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що між ТОВ «Ізєстія» та АТ «Укрзалізниця» відсутні договірні відносини, в свою чергу жодних належних і допустимих доказів, які б фіксували факти здійснення господарських операцій між сторонами, а також підтверджували наявність між сторонами господарських відносин, матеріали справи не містять. Також відповідач зазначає, що рішення Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 не має преюдиційного значення для вирішення спору у даній справі, оскільки не підтверджує факту завдання АТ «Укрзалізниця» шкоди позивачу, а також не встановлює розміру такої шкоди.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що між ТОВ «Ізєстія» та АТ «Укрзалізниця» відсутні договірні відносини, в свою чергу жодних належних і допустимих доказів, які б фіксували факти здійснення господарських операцій між сторонами, а також підтверджували наявність між сторонами господарських відносин, матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

З системного дослідження Закону України «Про захист економічної конкуренції» випливає, що в даному законі не передбачено порядок (механізм) відшкодування шкоди, тому слід застосовувати положення Цивільного та Господарського кодексів України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 255 Господарського кодексу України збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана стаття загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Ці правила отрималі назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди за цією статтею є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим деліктне зобов`язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов`язана з порушенням договірного зобов`язання. І лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами Глави 82 ЦК відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов`язання.

Загальне правило ст. 1166 ЦК України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. В противному випадку відшкодування шкоди відбуватиметься за правилами вищезазначеної статті.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача, що лише учасник договірних правовідносин має право на звернення до суду за захистом свої прав.

В той же час, суд зазначає, що спір у даній справі виник не у зв`язку з неналежним виконанням стороною договірних зобов`язань, а у зв`язку із вчиненням відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, внаслідок чого (вчиненого порушення) позивачу було заподіяно шкоду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та безпосередньо передбачений приписами статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Також, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що у його діях відсутній склад правопорушення, необхідний для настання цивільно-правової відповідальності.

Аналіз положень статті 1166 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Делiктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13).

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (ії розмір), протиправність (незаконність) поведінки, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вини.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Отже, стаття 1166 Цивільного кодексу України унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Делiктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Як встановлено судом, рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення (п. 3 резолютивної частини рішення).

За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на Акціонерне товариство "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400,00 грн. (п. 4 резолютивної частини рішення)

Не погоджуючись з даним рішенням АМК України, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним Рішення №470-р від 06.08.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у позові відмовлено.

Таким чином, відповідально до положень ч. 2 ст. 242, ч. 1 ст. 284 ГПК України рішення у справі №910/15766/20 набрало законної сили 25.05.2021.

В рішенні Господарського суду міста Києва, зокрема, встановлено, що вказані дії перевізника створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами AT "Укрзалізниця" з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

За результатом дослідження наявних у матеріалах справи доказів, доводів і тверджень учасників справи, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення №470-р від 06.08.2020 Антимонопольний комітет України повно з`ясував обставини, які мають значення для справи; встановлені Комітетом обставини являються доведеними і підтверджені належними і допустимими доказами; висновки, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи; при прийнятті рішення відсутні порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/15766/20 - без змін.

В п. 16, 17 даної постанови Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів норм матеріального і процесуального права та з наведенням в оскаржуваних судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши, що: АТ "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків; дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку; недоведення АТ "Українська залізниця" наявності передбачених статтею 59 Закону підстав для визнання недійсним Рішення АМК, - дійшли й висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наявність вини та протиправної поведінки відповідача встановлена у справі № 910/15766/20 та не підлягає доказуванню.

Щодо наявності шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021: «Обмеження діяльності малодіяльних залізничних станцій для виконання вантажних операцій та/або їх закриття, збільшення вартості відправки вантажів призводить до зростання вартості продукції. При цьому є продукція, яка може бути доставлена лише залізничним транспортом або така, реалізація якої є економічно і технологічно вигідною виключно за умови відвантаження залізницею.

Окрім того, як правильно зазначив Комітет, вказані дії перевізника створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами AT "Укрзалізниця" з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

Суд погоджується з висновками Комітету, оскільки за умови існування конкуренції на цьому ринку споживачі послуги мали б можливість відмовитися від послуг надавача, який його не влаштовує, та обрати іншого надавача цих послуг на більш вигідних договірних умовах.

Відтак, за результатом дослідження спірного рішення Комітету, фактичних обставин справи і зібраних у матеріалах справи доказів, суд відхиляє доводи позивача про те, що його дії по запровадженню послуги та встановленню тарифу на послугу не являються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.»

Відповідно до переліків № 20190327 від 27.03.2019, № 20190402 від 02.04.2019, № 20190405 від 05.04.2019, № 20190408 від 08.04.2019, № 20190412 від 12.04.2019, № 20190413 від 13.04.2019, № 20190422 від 22.04.2019, № 20190426 від 26.04.2019, № 20190621 від 21.06.2019, № 20190620 від 20.06.2019, 20190623 від 23.06.2019, № 20190624 від 24.06.2019, № 20190625 від 25.06.2019 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Українська залізниця» позивачем проведено списання з рахунку ТОВ «ЕМ - ТРАНС» зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартість послуги: за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею навантаженням і вивантаженням вагонів.

Згідно актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000145 від 19.09.2019, № ОУ00000146 від 19.04.2019, № ОУ-0000148 від 19.04.2019, № ОУ-0000188 від 16.05.2019, № ОУ-0000203 від 24.05.2019 та № ОУ-0000188 від 16.05.2019, складених та підписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія», загальна вартість наданих транспортно-експедиційних послуг становить 1 463 313,90 грн., з яких вартість послуги за послугу за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 427 611,41 грн. з ПДВ.

Зазначені послуги позивачем оплачено згідно платіжних доручень № 834 від 19.04.2019 на суму 180 979,20 грн., № 835 від 19.04.2019 на суму 309 931,80 грн., № 836 від 19.04.2019 на суму 87 804,00 грн., № 837 від 19.04.2019 на суму 277 674,48 грн., № 877 від 16.05.2019 на суму 77 129,64 грн., № 898 від 24.05.2019 на суму 101 103,36 грн. та № 986 від 17.07.2019 на суму 516 495,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, кошти за послугу: за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» у сумі 427 611,41 грн. було спершу стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», як посередника, а потім стягнуто з позивача, як власника товару, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», але, оскільки, в подальшому рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021, постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, підтверджено, що введення та встановлення вартості вищезазначеної послуги є порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, тому позивачем доведено, матеріалами справи підтверджено наявність шкоди, що знаходиться у прямій причинно-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначає, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди/збитків, посилаючись на визначення шкоди, збитків, зазначені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності».

Слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до преамбули визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Таким чином, посилання відповідача на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» не є релевантним до даних правовідносин - відшкодування шкоди за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки, дані нормативно - правові акти регулюють правовідносини пов`язані з регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Суд також критично оцінює, наданий відповідачем висновок експертів у галузі права, оскільки, наданий висновок виходить за межі, визначені ч. 1 ст. 108 ГПК України, не стосується питання застосування аналогії закону, аналогії права чи змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Експерти у галузі права Берзін П.С. та Пащенко Д.С. не є спеціалістами у сфері господарського права чи процесу, а спеціалізуються у сфері кримінально - виконавчого права. Щодо ОСОБА_1 відповідачем не додано жодних документів, які б підтверджували кваліфікацію (диплом доктора наук, кандидата наук, доктора філософії).

Таким чином, оскільки, позивачем доведена та встановлена судом наявність всіх складових елементів для відшкодування шкоди з відповідача, доводи позивача, що АТ «Українська залізниця» завдано йому шкоду, яка відповідно до ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме: 427 611,41 грн.*2= 855 222,82 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія" (643841, Харківська обл., Близнюківський район, с. Верньоводяне; ідентифікаційний код: 31834521) шкоду у розмірі 855 222 (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч двісті двадцять дві) грн. 82 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 828 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 34 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.11.2022

Суддя О.А. Грєхова