УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

08.11.2022Справа № 910/11589/22

За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДА ЛЬНІСТЮ «СЕЛІНІ БУЛАВА» (03028, місто Київ, ВУЛИЦЯ СТРАТЕГІЧНЕ ШОСЕ, будинок 16; ідентифікаційний код: 42067209)

До ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДА ЛЬНІСТЮ «НОВАРЕНТ» (03134, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІМ"Ї СОСНІНИХ, будинок 7; ідентифікаційний код: 42823873)

Про стягнення 288 184, 88 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Селіні Булава» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ТОВ «НОВАРЕНТ» заборгованості за договором оренди № ДОП 12-07/19 від 12.07.2019 у розмірі 288 184, 88 грн.

Також, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач заявляє до стягнення 288 184, 88 грн, з яких:

170 548, 08 грн (сума основного боргу зі сплати орендної плати);

72 794, 04 грн (сума штрафу в розмірі 50%);

40 104, 79 (розрахунок інфляційних збитків);

4 737, 97 грн (розрахунок відсотків за користування грошовими коштами (3% річних).

Водночас, у реквізитах позовної заяви, в графі «Ціна позову», позивач зазначає, що ціна позову становить 288 185, 63 грн.

Таким чином, зазначена позивачем ціна позову не відповідає сумі, що стягується.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку суми, що стягуються. Позивачу слід визначитись з ціною позову, та надати суду обґрунтований математичний розрахунок сум, що стягуються.

Також, посилаючись на п. 9.10. Договору, позивач стверджує, що ним був направлений рахунок №603 (який до того ж наданий суду без підпису уповноваженої особи товариства) від 13.09.2021, що отриманий відповідачем 01.11.2021, а отже останній мав сплатити позивачеві вартість ремонтних робіт протягом десяти днів з моменту отримання рахунку - тобто до 11.11.2021. Втім, з доказів надіслання такого рахунку на адресу відповідача вбачається, що рахунок був направлений разом з претензією лише 01.11.2021 та отриманий 24.11.2021, а отже строк оплати ремонтних робіт у відповідності до п. 9.10 Договору не міг настати 11.11.2021, тому суд вважає, що розрахунки заявлених сум до стягнення, в тому числі визначені боргові періоди по нарахуванню штрафу, 3 % річних та інфляції без визначення та обґрунтування дат, з яких починається нарахування 3% річних та інфляційних за порушення виконання грошового зобов`язання, не можуть вважатися такими, що обгрунтовані.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Зі змісту позовної заяви суд встановив, що позивач звертаючись до суду з даним позовом обґрунтовує правові підстави позову одночасно і п. 5.9.-5.10 Договору, і п. 9.10. Договору, що передбачаються різний порядок і строк відшкодування вартості дефектів обладнання.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу на виконання вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України слід конкретизувати правові підстави позову.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 9 Закону України "Про судовий збір" внормовано, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд встановив, що до спеціального фонду Державного бюджету України позивачем було сплачено судовий збір за платідними дорученнями №2187 від 21.06.2022 та №2358 від 17.10.2022 в сукупному розмірі 4 309, 85 грн, що не відповідає 1,5 відсотку ні від визначеної ціни позову (288 185, 63 грн - 4 322, 78 грн), ні від фактичної суми заявленої до стягнення (288 184, 88 грн - 4 322, 77 грн).

Відтак, всупереч п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України позивач не додав до позову доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Отже, на підтвердження направлення учасникам справи позовної заяви з додатками до позову обов`язково мають додаватися описи вкладення, чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.

За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення. За таких обставин, належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).

Відповідно, якщо копію позовної заяви надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є фіскальний чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист. Крім того, підтвердженням, що відправлення надіслано на адресу одержувача є саме накладна (службовий чек), в якому зазначено номер накладної, інформацію про відправника та одержувача, інформацію про відправлення, а також міститься підтвердження (підпис) відправника з підтвердженням, що інформація у даній накладній зазначена правильно.

Всупереч встановлених вимогам позивач не надав суду доказів надіслання відповідачеві копії платіжних доручень про сплату судового збору. Опис вкладення у цінний лист (поштове відправлення №026) не містить відомостей про направлення відповідачеві відповідного платіжного доручення, що позбавляє права відповідача визначити розмір судових витрат, які він може понести у зв`язку з розглядом справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах позовної заяви підтвердження відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач подає копії письмових доказів.

Частиною 2 ст. 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Частиною 4 цієї статі передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України "ДСТУ 4163:2020", який прийнято з наданням чинності з 01.09.2021 наказом №144 від 01.07.2020 Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" "Про прийняття та скасування національних стандартів", відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

При цьому, відмітка про засвідчення копії документа, у разі якщо такий документ складається з двох або більше аркушів, має міститись на кожному аркуші документа, копія якого засвідчується, або ж такий документ має бути прошито у спосіб, що унеможливлює його роз`єднання без порушення цілісності та містити відповідну відмітку про засвідчення копії.

Суд звертає увагу позивача, що всі копії документів, які додані до позову, не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Судом встановлено, що документи, які додані позивачем до позову в якості доказів містять ознаки застосування механічних засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле.

Факсиміле з латині «facsimile» - зробити подібне. Так, фактично - це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

У свою чергу, підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Отже, факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису певної особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

З огляду на вказане, копії документів, що додані позивачем до позову за своєю правовою природою не є письмовими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містять особистого підпису особи, яка засвідчує копію, що суперечить правовій природі засвідчення особою відповідності копії документа його оригіналу та вимогам статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, позовну заяву підписано представником, то у відповідності до ч. 5 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви повинно бути додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Згідно положень ч. 4, 6, 7 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Як встановлено судом, позовну заяву підписано та подано представником позивача - адвокатом, на підтвердження повноважень якого було надано ордер серії АІ №1246349 від 10.10.2022, що виписаний на підставі договору про надання правової допомоги №05/03 від 05.03.2020. В ордері зазначено, що повноваження адвоката не обмежуються, при цьому договір про надання правової допомоги до позовної заяви не додано.

За відсутності копії договору суд позбавлений можливості визначити права, які надаються адвокату. Відповідно, Суд дійшов висновку, що адвокат за ордером серії АІ №1246349 від 10.10.2022 наділений повноваженнями, перелік яких визначений ст. 20 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не наділений будь - якими іншими повноваженнями.

Суд зазначає, що стаття 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» НЕ визначає серед професійних прав адвоката права підпису позовної заяви, вказана норма наділяє адвоката повноваженнями лише щодо складання заяв та їх подання, при цьому відсутні правові підстави ототожнювати наведені формулювання із наданням адвокату права підписувати позовні заяви від імені довірителя.

Отже, представником позивача, відповідно до статті 60 ГПК України, не було надано документів, що підтверджують його повноваження на підписання позовної заяви.

Враховуючи вказане Суд дійшов висновку, що повноваження представника, який підписав заяву не підтверджені.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіні Булава» без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням ціни позову (яка відповідає сумі, заявленій до стягнення) та обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються (з обгрунтуванням періодів прострочення);

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із конкретизацією правових підстав позову;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із додаванням документів, які підтверджують сплату судового збору в розмірі 1, 5 відсотка дійсної ціни позову;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї доказів направлення відповідачеві платіжних доручень про сплату судового збору (опис вкладення з номером поштової накладної, накладну на відправку, службовий чек);

- подання до суду всіх документів, які вказані в додатках до позовної заяви в належним чином засвідчених копіях (із використанням власноручного підпису) згідно з п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020), а також направлення засвідчених належним чином копій вказаних документів відповідачу листом з належним чином оформленим описом вкладення і надання суду доказів цього направлення.

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням доказів наявності у особи, що підписала позовну заяву відповідних повноважень (Договору про надання правничої допомоги);

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Ухвала набирає законної сили в день підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких