РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022Справа № 910/7150/22
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт»

про стягнення 59 150,00 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» про стягнення 59 150,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №110/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 у частині порушення строків поставки товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 59 150,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 позовну заяву залишено без руху.

16.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Оскільки, у справі № 910/7150/22 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

21.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив та відповідачем у відзиві, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (учасник, відповідач) укладено Договір №110/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 року (Договір), відповідно до п.1.1. та п. 1.2. якого учасник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару визначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК021:2015:03140000-4: Продукція тваринництва та супутня продукція.

Згідно п. 3.1 Договору ціна договору складає 3900000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість - 650000,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, сканкопія якої надсилається Замовником з його офіційної електронної пошти на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану у розділі 13 цього Договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити Замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом заявки від 07.04.2022 вих. №78/8/2-120 замовником зазначено про необхідність поставки на склади позивача партій товару - до 11.04.2022.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000222 від 19.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 650 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000234 від 20.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 260 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000169 від 21.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 390 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000215 від 21.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 390 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000254 від 26.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 650 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000271 від 27.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 390 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000292 від 28.04.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 260 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000304 від 11.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар загальною вартістю 910 000,00 грн.

Зі змісту претензії №78/8/2-523 від 19.05.2022 вбачається, що замовник вимагав у ТОВ «Ноліміт» сплатити пеню у розмірі 59 150,00 грн у зв`язку з порушенням строків поставки товару (докази направлення претензії містяться в матеріалах справи).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №110/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 у частині порушення строків поставки товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 59 150,00 грн.

Відповідач проти задоволення заперечує оскільки:

- необґрунтованим є нарахування пені щодо поставки товару відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000169 від 21.04.2022 за період з 14.04.2022 по 20.04.2022, оскільки, вказаний товар фактично був поставлений 14.04.2022;

- під час здійснення приймання товару, поставленого 14.04.2022 (видаткова накладна № НЛ-0000169) позивачем не було дотримано умов укладеного між сторонами договору та положень чинного законодавства України, що регулюють процедуру прийому поставленого товару та проведення контрольних заходів, зокрема, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технiчного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 щодо відбору таких зразків, вчинено відповідні дії неналежними суб`єктами, внаслідок чого складений за результатами таких дій документ, а саме: акт поставки неякісного товару №4 від 14.04.2022 є неналежним доказом, що в свою чергу свідчить про відсутність порушення з боку відповідача;

- нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, однак, порушення про яке зазначає позивач (порушення строків поставки товару) не є грошовим, тому правові підстави для нарахування пені відсутні;

- у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, відповідач втратив значну частину прибутків, відтак, у разі задоволення позовних вимог, відповідач просить зменшити розмір штрафу.

Заперечуючи проти викладених у відзиві тверджень відповідача, позивач у відповіді на відзив зазначає, що сторони в Договорі визначили порядок прийому товару та, що предметом спору є не приймання товару, а порушення строків поставки товару учасником замовнику.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 НГУ та ТОВ "Ноліміт" укладено Договір №110/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 року, відповідно до п.1.1. якого учасник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

За змістом п. 5.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці.

Судом встановлено, що відповідно до заявки від 07.04.2022 датою поставки товару є 11.04.2022 (факт отримання заявки відповідачем не заперечується).

Поряд з цим, судом встановлено, що учасник передав, а замовник отримав товар 19.04.2022, 20.04.2022, 21.04.2022, 26.04.2022, 27.04.2022, 28.04.2022 та 11.05.2022, що підтверджується відповідними видатковими накладними, копії яких додано до позовної заяви.

Відтак, враховуючи п. 5.1. Договору суд дійшов висновку, що відповідачем порушено строки поставки замовленого товару відповідно до заявки від 07.04.2022.

За порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, яка відбулась у зв`язку із загостренням бойових дій на маршрутах доставки товару, штрафні санкції до Учасника не застосовуються. У інших випадках , Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів чи не надання товарно-супровідних документів у термін, визначений у пункті 5.7. Договору, Замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього Договору (п. 7.3. Договору).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18 та у постанові від 31.03.2021 у справі №916/3848/19.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача про те, що нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За наведених обставин, позивач вправі вимагати у відповідача сплати пені у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день порушення строку поставки товару.

При цьому, як вимогами чинного законодавства, так і положеннями Договору №110/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 не встановлено необхідності складання сторонами актів про порушення строків поставки, як передумови для застосування до сторони, яка порушила умови Договору відповідальності, визначеної даним договором.

Доводи відповідача щодо своєчасної поставки товару за видатковою накладною № НЛ-0000169 від 14.04.2022 судом до уваги не беруться, оскільки, зазначена накладна не підписана зі сторони одержувача, товар за даною накладною прийнятий не був у зв`язку з неналежною якістю такого товару, про що відповідно до п. 7.4 Договору складено акт.

Так, перевіривши розрахунки пені, що містяться в позовній заяві, судом встановлено, що вказані розрахунки здійснено правильно, визначений Позивачем період нарахування є обґрунтованим, а відтак вимога про стягнення пені у сумі 59 150,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що неустойка підлягає стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (36023, м. Полтава, вул. Огнівська, будинок 12, квартира 152, ідентифікаційний код: 44476694) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) пеню у розмірі 59 150 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто п`ятдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева