ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 листопада 2022 р. Справа № 902/1240/21

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Переродова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" ( )

про банкрутство

за участю :

арбітражного керуючого (ліквідатора) Гонти О.А.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1240/21 за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "Дніпроолія" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури банкрута.

Постановою суду від 15.08.2022 року ТОВ "Дніпроолія" визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гонту О.А..

При цьому, 17.08.2022 року було оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі № 902/1240/21.

Водночас, ухвалою суду від 05.10.2022 року було призначено до розгляду в судовому засіданні заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області № 1762-02 від 14.09.2022 року (вх. № 01-36/709/22) про включення до складу кредиторів у справі № 902/1240/21 на 01.11.2022 року.

На визначену дату в судове засідання з`явилась арбітражний керуючий Гонта О.А..

Також, судом встановлено, що 18.10.2022 року від арбітражного керуючого Гонти О.А. до суду надійшло повідомлення № 02-37/754 від 14.10.2022 року про результати розгляду заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про включення до складу кредиторів у справі № 902/1240/21.

В ході розгляду справи арбітражний керуючий вказала, що позиція викладена у вказаному вище повідомленні є незмінною та зазначила, що у повідомленні в мотивувальній частині допущено технічну описку, але вона не вливає на резолютивну частину повідомлення.

Суд, розглянувши заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про включення до складу кредиторів, заслухавши пояснення арбітражного керуючого та дослідивши надані докази, встановив наступне.

За змістом зазначеної вище кредиторської заяви, у Криворізькому відділенні УВД ФССУ у Дніпропетровській області знаходиться на обліку особова справа потерпілого на виробництві ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який отримав травму при виконанні трудових обов`язків в ТОВ "Дніпроолія" та який на підставі Закону 1105-XIV отримує щомісячні страхові виплати.

Страхувальник - ТОВ "Дніпроолія" () перебуває на обліку у Вінницькому відділенні УВД ФССУ у Вінницькій області.

За потерпілим зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво, внаслідок чого ОСОБА_1 , за висновком МСЕК від 17.03.2022 року, встановлена стійка втрата професійної працездатності 30% та III група інвалідності.

Водночас, потреба в капіталізації коштів для щомісячних виплат по відшкодуванню шкоди, завданої здоров`ю ОСОБА_1 , згідно Постанови "Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати" від 25.05.2022 року № 12011/358867/22838.1/14, складає 26900,77 грн.

Потреба в капіталізації коштів для забезпечення санаторно-курортним лікуванням потерпілого ОСОБА_1 , відповідно до Постанови від 29.01.2021 № 4 "Про затвердження Граничних розмірів для відшкодування вартості одного ліжко-дня на санаторно-курортне лікування", Постанови правління Фонду соціального страхування України № 33 від 24.05.2017 "Про затвердження Порядку відшкодування витрат за надані послуги санаторно-курортним закладам за вибором потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання", складає 15 216,00 грн.

Потреба в капіталізації коштів на лікування, згідно ст.ст. 36, 42 Закону № 1105-XIV складає 10 023,07 грн.

Криворізьке відділення УВД ФССУ у Дніпропетровській області для визначення періоду, за який розраховувалася капіталізація платежів, використовувало дані середньої очікуваної тривалості життя осіб, надані Державною службою статистики України. Сума платежів, які підлягають капіталізації для розрахунку з потерпілим у ТОВ "Дніпроолія" становить 52 139,84 грн.

З огляду викладене та наведені у заяві норми законодавства, Заявник просить суд включити Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області до складу кредиторів у справі № 902/1240/21 із загальною сумою вимог 52 139,84 грн.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, Заявником додані відповідні докази.

Згідно повідомлення арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/754 від 14.10.2022 року про результати розгляду заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про включення до складу кредиторів у справі №902/1240/21, заявлені кредиторські вимоги в сумі 52 139,84 грн підтверджуються наданими докази.

Враховуючи викладене, ліквідатором боржника визнаються вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у розмірі 57 101,84 грн, які підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" , з яких :

- 4 962,00 грн - витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді (перша черга);

- 52 139,84 грн - вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів (друга черга).

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що заявлені кредиторські вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області складають в загальному розмірі 52 139,84 грн, з яких : 26 900,77 грн - потреба в капіталізації коштів для щомісячних виплат по відшкодуванню шкоди, завданої здоров`ю ОСОБА_1 (згідно постанови про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати від 25.05.2022 №12011/358867/22838.1/14), який отримав травму при виконанні трудових обов`язків в Боржника - ТОВ "Дніпроолія"; 15 216,00 грн - потреба в капіталізації коштів для забезпечення санаторно-курортним лікуванням потерпілого ОСОБА_1 ; 10 023,07 потреба в капіталізації коштів на лікування.

На підтвердження заявлених кредиторських вимог, Заявником надані у копіях, зокрема, такі докази: розрахунок капіталізації платежів для задоволення вимог, які виникли з обов`язків ТОВ "Дніпроолія" перед громадянами внаслідок завдання шкоди їх життю та здоров`ю станом на 15.08.2022 року; таблиця смертності та середньої очікуваної тривалості життя (Україна) за 2020 рік; відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 14.09.2022 року; Постанова Криворізького відділення УВД ФССУ в Дніпропетровській області "Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37" від 25.05.2022 року №12011/358867/22838.1/14; виписка з акту огляду МСЕК потерпілого на виробництві ОСОБА_1 від 17.03.2022 року.

Отже, Заявником заявлені грошові вимоги до Боржника, щодо зобов`язань, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що джерелами формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Порядком капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року № 986 (далі - Порядок), передбачена капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Вказані положення кореспондуються з частиною 2 ст. 1205 ЦК України, якою передбачено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п. 2 Порядку, у цьому Порядку термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Терміни "застрахована особа" та "страхувальники" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 3 Порядку, капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Приписами п. 4 Порядку передбачено, що капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: 1) щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності; 2) витрати на догляд за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 3) витрати на забезпечення потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організацію та оплату навчання водінню автомобіля, а також на виплату компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 4) витрати на санаторно-курортне лікування - із розрахунку середньої вартості санаторно-курортної путівки: для осіб з інвалідністю I групи - щороку, для інших осіб з інвалідністю - не рідше одного разу на три роки.

Згідно п. 8 Порядку, у кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Частиною 4 ст. 60 КУзПБ передбачено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 64 КУзПБ, у другу чергу задовольняються вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників).

Суд, звертає увагу на те, Заявником заявлені кредиторські вимоги до Боржника з підстав наведених у поданій заяві під час ліквідаційної процедури у справі № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія", що відповідає наведеним вище приписам законодавства.

Також, частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.06.2022 року у справі № 22/65б, тлумачення пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ із застосуванням текстуального та телеологічного способів її інтерпретації свідчить, що диспозиція цієї норми при визначенні вимог, які підлягають задоволенню у другу чергу передбачає врахування, зокрема, що:

- зобов`язання за такими вимогами виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян. Тобто, законодавцем мається на увазі момент виникнення зобов`язання боржника з виплати ним страхових платежів внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян в часі, що передує введенню ліквідаційної процедури у справі;

- визначення суми відповідних платежів здійснюється шляхом їх капіталізації лише у ліквідаційній процедурі.

Тобто, наведеними вимогами законодавцем визначено вимоги за зобов`язаннями боржника з виплати ним страхових платежів внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, що виникли в часі раніше введенню ліквідаційної процедури у справі з визначенням суми таких платежів шляхом їх капіталізації у ліквідаційній процедурі.

Додатковим підтвердженням такого висновку щодо можливості проведення капіталізації платежів лише у разі ліквідації боржника свідчить положення змісту частини другої статті 1205 ЦК України, яка визначає, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом ст. ст. 3, 4, п. 5 ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхувальники у разі їх ліквідації не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування України (див. висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 200/1353/21-а, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 905/2340/19).

Згідно положень Порядку № 986, капіталізація платежів включає як заборгованість страхувальника за попередні роки, так і необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Тобто, правова природа капіталізації платежів полягає у сплаті страхувальником, який ліквідується, сум грошових зобов`язань, які призначені для забезпечення майбутніх виплат потерпілим особам, здоров`я яких зазнало шкоди під час виконання ними трудових обов`язків (див. mutatis mutandis постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 905/2340/19).

Системний аналіз приписів частини першої статті 59, частини першої статті 60 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини першої статті 64 КУзПБ, пунктом 5 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", частиною другою статті 1205 ЦК України, положеннями пунктів 3, 4, 7, 8 Порядку № 986 свідчить, що капіталізація виплат майбутніх періодів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю і здоров`ю громадян проводиться саме в період ліквідаційної процедури банкрута, оскільки саме після визнання підприємства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність підприємства закінчується та строк виконання всіх його грошових зобов`язань вважається таким, що настав.

Отже, капіталізація платежів здійснюється лише у випадку ліквідації юридичної особи - страхувальника, а у справі про банкрутство - лише після визнання боржника банкрутом та відкриття стосовно нього ліквідаційної процедури, адже сума капіталізованих платежів за свою правовою природою не є боргом у вигляді простроченої суми грошових вимог, а є лише здійсненим у ліквідаційній процедурі розрахунком виплат коштів потерпілим майбутніх періодів.

Ураховуючи наведене, тільки з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури платежі, що мають бути виплачені потерпілим в майбутньому, підлягають капіталізації та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів відповідно до пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ, оскільки, здійснення капіталізації платежів безпосередньо залежить від початку ліквідації господарюючого суб`єкта (введення ліквідаційної процедури).

Тому положення частини першої статті 59 КУзПБ не застосовуються до грошових вимог у вигляді капіталізованих платежів, оскільки, чинне законодавство пов`язує здійснення капіталізації платежів, в тому числі у справі про банкрутство боржника, з моментом введення процедури ліквідації такої особи (ліквідаційної процедури боржника у справі про банкрутство).

Враховуючи викладене, за наслідками розгляду вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про включення до складу кредиторів із сумою вимог в розмірі 52139,84 грн підлягає задоволенню у повному обсязі, а заявлені грошові вимоги визнанню, як такі, що підтверджені належними письмовими доказами, з віднесенням їх черговості відповідно до положень ст. 64 КУзПБ.

Також, підлягають визнанню вимоги кредитора в розмірі 4 962,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог, які підлягають віднесенню до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9 (ч. 4), 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232, 234, 235, 236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області № 1762-02 від 14.09.2022 року (вх. № 01-36/709/22) про включення до складу кредиторів у справі № 902/1240/21, повністю.

2. Визнати грошові вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (вул. Соборна, 15, м.Вінниця, 21050; ) по справі № 902/1240/21 в загальному розмірі 52139,84 грн (друга черга задоволення); а також у розмірі 4 962,00 грн - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення).

3. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Гонті О.А. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника по справі № 902/1240/21.

4. Копію ухвали направити на відомі суду адреси електронної пошти: ГУ ДПС у Дніпропетровській області - ; ГУ ДПС у Вінницькій області - , ; ТОВ "Дніпроолія" - ; ; арбітражному керуючому Гонті О.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Управлінню ВД ФСС України у Вінницькій області - .

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.