РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2022Справа № 910/3893/22

За позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо"
простягнення 47360,00 грн неустойки
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо" неустойки у розмірі 47360,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у квітні 2021 року згідно накладних №23124211 та №23124252, сполученням Центроліт БЧ - Рожнятів Львівської залізниці ДП "Калуська ТЕЦ-нова" отримало вантаж вугілля кам`яне у вагонах №53512513 та №61633863. При комісійному зважуванні вагонів виявлено перевантаження вагонів понад норму та вантажопідйомність, що загрожувало безпеці руху відповідно до Правил технічної експлуатації вагонів розділ 15 п.15.27. Оскільки власником вантажу та платником за даними перевезеннями виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо", позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за перевантаження вагонів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 відкрито провадження у справі №910/3893/22; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала суду у справі №910/3893/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із залізничної накладної №23124211 у квітні місяці 2021 року відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєртексарбо" зі станції відправлення Центроліт беларусь одержувачу - ДП "Калуська ТЕЦ-Нова", станція призначення - Рожнятів Львівської залізниці було відправлено вагони з вантажем - вугілля кам`яне, маса вантажу, визначена на статичних вагонних вагах - 1668000 кг, власник вантажу та платник провізних платежів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо", в т.ч. вагон №53512513 із зазначеною масою вантажу - 69000 кг.

На станції Клепарів Львівської залізниці на підставі акту загальної форми №4539 від 07.04.2021 станції Здолбунів Львівської залізниці та акту загальної форми №1055 від 07.04.2021 станції Клепарів Львівської залізниці було здійснено комісійне зважування вагону №53512513 та складено комерційний акт №370400/13/2 від 08.04.2021.

Згідно комерційного акту №370400/13/2 від 08.04.2021 встановлено, що у перевізних документах вагону №53512513 вказана маса нетто вантажу 60000 кг, вантажопідйомність вагону - 69500 кг, а в дійсності було виявлено, що маса нетто - 70620 кг, тара - 24200 кг, маса брутто 94820 кг, що більше заявленої ваги на 1620 кг та більше вантажопідйомності вагону на 1120 кг. Вагон технічно справний.

Згідно залізничної накладної №23124252 у квітні місяці 2021 року відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєртексарбо" зі станції відправлення Центроліт беларусь одержувачу - ДП "Калуська ТЕЦ-Нова", станція призначення - Рожнятів Львівської залізниці було відправлено вагони з вантажем - вугілля кам`яне, маса вантажу, визначена на статичних вагонних вагах - 486000 кг, власник вантажу та платник провізних платежів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо", в т.ч. вагон №61633863 із зазначеною масою вантажу - 70000 кг.

На станції Клепарів Львівської залізниці на підставі акту загальної форми №4556 від 11.04.2021 станції Здолбунів Львівської залізниці та акту загальної форми №1059 від 11.04.2021 станції Клепарів Львівської залізниці було здійснено комісійне зважування вагону №61633863 та складено комерційний акт №370400/14/3 від 13.04.2021.

Згідно комерційного акту №370400/14/3 від 13.04.2021 встановлено, що у перевізних документах вагону №61633863 вказана маса нетто вантажу 70000 кг, вантажопідйомність вагону - 70000 кг, а в дійсності було виявлено, що маса нетто - 70880 кг, тара - 23500 кг, маса брутто 94380 кг, що більше вантажопідйомності вагону на 880 кг. Вагон технічно справний.

Оскільки згідно показників ваги, вагони №53512513 та №61633863 були навантажені понад норму та вантажопідйомність цих вагонів, що відповідно до п.15.27 розділу 15 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за №50/1854 загрожувало безпеці руху, зазначені вагони були затримані на станції Клепарів Львівської залізниці для відвантаження надлишку вантажу силами та засобами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо", який є власником вантажу, згідно листів №327/04 від 09.04.2021 та №377/04 від 13.04.2021.

Відповідно до ч.1 ст.306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.306 Господарського кодексу України).

Згідно положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Перевезення вантажів залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України (далі - Статут), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України.

Пунктом 4 Статуту визначено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (СМГС), до якої Україна приєдналась 05.06.1992.

Ця угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§1 ст.3 СМГС).

За відсутності відповідних положень в цій угоді застосовується національне законодавство тієї сторони, в якій уповноважена особа реалізує свої права (ст.5 СМГС).

Порядок застосування умов цієї угоди, а також спеціальні умови перевезень окремих видів вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів (додаток 1 до цієї угоди) (§1 ст.8 СМГС).

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§1 ст.14 СМГС).

Укладення договору перевезення підтверджується накладною (§3 ст.14 СМГС). Невірні або неточні відомості, внесені до накладної, а також втрата накладної перевізником не впливають ні на існування ні на дійсність договору перевезення (§4 ст.14 СМГС).

Відповідно до §1 ст.16 СМГС відправник забезпечує правильність відомостей та заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного чи неповного зазначення цих відомостей та заяв, а також за їх внесення у невідповідну графу накладної.

Якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов`язком: відправника перевізникам, що беруть участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, що видає вантаж за здійснюване ними перевезення; одержувача - перевізнику, який видає вантаж, за здійснюване ним перевезення. Відносно неустойки діє такий же порядок (§1 ст.31 СМГС).

Якщо відправник або одержувач виконання своїх обов`язків передбачених §1 даної статті покладають на третю особу, то ця особа має бути вказана відправником у накладній в якості платника і повинна мати договір із відповідним перевізником (§2 ст.31 СМГС).

Відповідно до залізничних накладних №№23124211, 23124252 в графах №№3, 23 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо" вказано як власник вантажу та платник, а отже є відповідальним за всіма платежами, що виникають в процесі перевезення.

Крім того між зазначеним товариством як постачальником та Державним підприємством "Калуська ТЕЦ-Нова" як покупцем було укладено договір поставки вугілля №19 від 25.01.2021, відповідно до умов якого, платником за перевезення залізничним транспортом виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо".

Провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата (§5 ст.31 СМГС).

Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, не залежними від перевізника. Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки і підтверджуються відповідними документами (§1 ст.32 СМГС).

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" (§2 ст.32 СМГС).

У відповідності до ч.ч.1, 2, 4 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У відповідності до п.3 §3 ст.16 СМГС стягується неустойка за перевантаження вагону понад його вантажопідйомність.

Неустойка згідно п.3 цього параграфу стягується у відповідності з приписами ст.31 "Сплата провізних платежів і неустойок" у п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, належної перевізнику, який виявив цей надлишок (абз.8 §3 ст.16 СМГС.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі положень ст.16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення позивачем було нараховано відповідачу до сплати неустойку у розмірі 47360,00 грн за перевезення надлишку маси вантажу у вагонах №53512513 та №61633863 за залізничними накладними №№23124211, 23124252.

За висновками суду, розрахунок, наданий позивачем є обґрунтованим та арифметично вірним.

Як вже зазначалось судом, згідно ст.31 СМГС сплата провізних платежів перевізнику, що видає вантаж, за здійснене ним перевезення є, в даному випадку, обов`язком платника - відповідача у справі, що розглядається, а отже при імпортному перевезенні стягнення неустойки з платника за допущене відправником навантаження вагону понад його максимальну вантажопідйомність відбувається незалежно від того чи є вина платника у виявленому порушенні.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо" про стягнення неустойки у розмірі 47360,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Паливо" (04080, місто Київ, вул.Костянтинівська, будинок 71, ідентифікаційний код 38720398) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, буд.5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львіввська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, м.Львів, вул.Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195) неустойку у розмірі 47360 (сорок сім тисяч триста шістдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова