РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2022Справа № 910/4164/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів:

1) ОСОБА_4 ,

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту,

Учасники справи:

від позивача-1: Журавель Р.О. ,

від позивача-2: Журавель Р.О. ,

від відповідача: не з`явився,

від третіх осіб: Журавель Р.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, укладеного між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець), а також Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, підписаного між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі жодних договорів щодо відчуження своєї частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" із відповідачем не укладали та відповідно не підписували з ним вказаного договору та акта, а тому мають бути визнані недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 суд постановив звернутися до Державної міграційної служби України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_3 .

20.07.2022 до суду від Державної міграційної служби України надійшла інформація про місце проживання ОСОБА_3 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 відкрито провадження у справі № 910/4164/22, призначено підготовче засідання у справі на 05.09.2022, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС", витребувано у Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" (ідентифікаційний код 31726208) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких були здійснені 14.12.2021 реєстраційні дії щодо змін відомостей про юридичну особу.

12.08.2022 до суду від Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли документи на виконання вимог суду.

Ухвалою суду від 05.09.2022 витребувано у Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином засвідчені копії документів із реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" (ідентифікаційний код 31726208) за період із 01.09.2021 по 03.06.2022, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/4164/22 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 05.10.2022.

27.09.2022 до суду від Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли документи на виконання вимог суду.

В підготовче засідання 05.10.2022 з`явився представник позивачів та третіх осіб.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив долучити подані копії реєстраційної справи, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи до судового розгляду по суті на 26.10.2022.

26.10.2022 до суду від позивача-1 надійшли додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 05.10.2022 з`явився представник позивачів та третіх осіб, який підтримав позовні вимоги.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, враховуючи, що учасника справи було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 29.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" 24.03.2005 зареєстровано як юридична особа Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією, номер запису - 0002635.

01.12.2021 у зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код - 31726208) від 01.12.2021 згідно з Актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» ОСОБА_2 як Продавець передав, а Покупець ОСОБА_4 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» у розмірі 50%, яка в номінальному еквіваленті становить 5 900,00 грн. Акт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. 01.12.2021 та зареєстровано в реєстрі за №№ 1617, 1618.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру фізичних осіб, юридичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.12.2021 учасниками ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» були: ОСОБА_1 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 10 005 900,00 грн., що становить 50% та ОСОБА_4 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 10 005 900,00 грн., що становить 50%; місцезнаходження Товариства - АДРЕСА_1 ; директор Товариства - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стало відомо про те, що 14.12.2021 приватним нотаріусом Задорожним Дмитром Володимировичем та приватним нотаріусом Селегень Антоніною Борисівною було проведено реєстраційні дії, в результаті яких змінено склад засновників ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ОСОБА_3 (країна громадянська: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , розмір частки засновника (учасника): 20 011 800,00 грн.; змінено керівника - із ОСОБА_1 на ОСОБА_3 .

Так, зміни складу учасників (засновників) ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» в результаті реєстраційних дій від 14.12.2021 здійснено на підставі Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код 31726208), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Оленою Олександрівною 09.09.2021 на бланку серії НРК 916989 та зареєстровано в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

15.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. № 269/01-16 від 15.12.2021 надано відповідь на адвокатський запит адвоката Журавель Р.О. № 1412-21/2 від 14.12.2021, у якому зазначено таке: «Ні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 за вчиненням будь-яких нотаріальних чи реєстраційних дій 09.09.2021 року не зверталися. Мною не засвідчувалася справжність підписів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний номер 31726208) від 09.09.2021 року. Мій Реєстр нотаріальних дій за 09.09.2021 року не містить позиції під № 9760, 9761, 97962. Спеціальний бланк нотаріального документа Серії НРК № 916989 для розміщення на ньому Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний номер 31726208) від 09.09.2021 року мною не використовувався.».

У зв`язку з цим 15.12.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до Міністерства юстиції України із скаргою (реєстр. № СК-3775-21 від 15.12.2021) про скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 14.12.2021 №033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведеної приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 31726208).

За результатами розгляду вказаної скарги Міністерством юстиції України було встановлено, що:

1) оскільки приватний нотаріус Селегень А.Б. є неналежним суб`єктом державної реєстрації щодо проведених реєстраційних дій у зв`язку з тим, що робоче місце приватного нотаріуса Селегень А.Б. розташоване в Луганській області, а місцезнаходженням Товариства є місто Київ, вона мала відмовити у проведенні оскаржуваної реєстраційної дії на підставі пункту 32 частини першої статті 28 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»;

2) для проведення оскаржуваної реєстраційної дії приватному нотаріусу Селегень А.Б. був поданий неповний пакет документів, а саме: відсутня заява про державну реєстраційну змін до відомостей про юридичну особу та документ про сплату адміністративного збору.

У зв`язку із тим, що оскаржувана реєстраційна дія, проведена приватним нотаріусом Селегень А.Б., містить очевидні порушення закону (у розумінні абзацу другого пункту 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150), то тому скарга розглядалася Міністерством юстиції України невідкладно без розгляду її колегіально.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.12.2021 № 4524/5:

1. Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 15.12. задоволено в повному обсязі.

2. Скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 14.12.2021 № 033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 31726208).

3. Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

20.12.2021 наказ Міністерства юстиції України від 17.12.2021 року № 4524/5 було виконано Офісом протидії рейдерству.

З урахуванням наведеного вище, за твердженням позивачів, учасники Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (учасник Товариства до 01.12.2021), жодних договорів щодо відчуження своєї частки у статутному капіталі Товариства взагалі не укладали та відповідно не підписували із ОСОБА_3 09.09.2021 ні договір купівлі-продажу частки, ні Акт приймання-передачі.

Більше того, учасники Товариства ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а згодом і ОСОБА_4 ) приймали рішення, необхідні для розвитку Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», зокрема, прийняття рішення від 02.12.2021 про збільшення розміру статутного капіталу із 11 800,00 грн. до 20 011 800,00 грн.

У зв`язку з цим позивачі, з посиланням на положення статей 203, 207, 209, 215 Цивільного кодексу України, просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, укладений між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець), а також Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, підписаний між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з частинами 1-4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство) подається, зокрема, один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; є) структура власності за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства; ж) витяг, виписка чи інший документ з торговельного, банківського, судового реєстру тощо, що підтверджує реєстрацію юридичної особи - нерезидента в країні її місцезнаходження, - у разі, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент; з) нотаріально засвідчена копія документа, що посвідчує особу, яка є кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, - для фізичної особи - нерезидента та, якщо такий документ оформлений без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, - для фізичної особи - резидента.

З зазначеної норми вбачається можливість внесення змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі подання лише акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачена можливість реєстрації змін у складі учасників, розмірі часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на підставі лише акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства, визнання недійсним такого акту в даному випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

При цьому, оскаржуваний позивачем договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021 в матеріалах справи відсутній, однак, у акті приймання-передачі на договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021 міститься посилання на вказаний договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 209 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

При цьому, у ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вказано, що справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "ґ" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Частинами 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 (далі - постанова Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013) роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суперечність договору актам законодавства, як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009, необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення спірного правочину.

Як встановлено судом, згідно з Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» від 09.09.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Оленою Олександрівною 09.09.2021 на бланку серії НРК 916989 та зареєстрованим в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762:

1. Продавець 1 ( ОСОБА_2 ) передав у власність Покупця ( ОСОБА_3 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», що складає 5900,00 грн та становить 50,00% статутного капіталу Товариства, а Покупець прийняв зазначену частку за ціною, на умовах і в порядку, визначеними в Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» від 09.09.2021.

2. Продавець 2 ( ОСОБА_1 ) передав у власність Покупця ( ОСОБА_3 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», що складає 5900,00 грн та становить 50,00% статутного капіталу Товариства, а Покупець прийняв зазначену частку за ціною, на умовах і в порядку, визначеними в Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «РЕГІОНБУДСЕРВІС» від 09.09.2021.

На підставі вказаного акта і здійснено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною реєстраційну дію від 14.12.2021 № 033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», скасовану в подальшому Наказом Міністерства юстиції України від 17.12.2021 № 4524/5.

Водночас, як вбачається з поданих доказів, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. не засвідчувалася справжність підписів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний номер 31726208) від 09.09.2021, реєстр нотаріальних дій за 09.09.2021 не містить позиції під № 9760, 9761, 97962, а спеціальний бланк нотаріального документа Серії НРК № 916989 для розміщення на ньому Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний номер 31726208) від 09.09.2021 нотаріусом не використовувався.

Зазначена обставина підтверджує доводи позивачів, що вони не підписували з ОСОБА_3 ні акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», ні відповідного договору купівлі-продажу такої частки. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що договір та відповідний акт приймання-передачі частки підлягають визнанню недійсними у зв`язку з відсутністю волевиявлення позивачів на відчуження їх частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС», як таких що суперечать статті 203 Цивільного кодексу України, що має наслідком задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування "вірогідність доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Отже, з урахуванням стандарту вірогідності доказів та принципу змагальності у господарському процесі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, укладений між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець).

3. Визнати недійсним Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНБУДСЕРВІС" від 09.09.2021, підписаний між ОСОБА_2 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_3 (Покупець), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

4. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

6. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07.11.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко