ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Справа № 918/225/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Міщанюк О.А.;

відповідача - Пасічник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022, повний текст складено 03.08.2022, у справі №918/225/22 (суддя Андрійчук О.В.)

за позовом Управління економіки і власності Дубенської міської ради

до Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича

про зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022 у справі №918/225/22 позов задоволено. Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути за актом прийому-передачі Управлінню економіки та власності Дубенської міської ради нежитлове приміщення площею 36,6 кв.м на першому поверсі та нежитлове приміщення площею 36,6 кв.м на другому поверсі будівлі по вул. Кирила і Мефодія, 13 в м. Дубно.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Управління економіки і власності Дубенської міської ради (35603, Рівненська область, м. Дубно, вул. Замкова, буд. 4, ідентифікаційний код 34134055) 2 481, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що договір оренди майна від 21.03.2016 є діючим і продовженим з врахуванням врегульованих договором умов пролонгації, передбачених у п.10.5 договору оренди та тих обставин, що позивачем не вручено належним чином йому заяв про припинення договору.

Вказує, що позивач, як сторона за договором, яка бажала відмовитися від продовження умов договору, зобов`язаний був попередити про це іншу сторону не пізніше одного місяця після закінчення терміну, на який було укладено договір, тобто не пізніше 08.02.2022. Однак, позивачем не дотримано порядку повідомлення про закінчення терміну дії договору, оскільки відсутні належні докази направлення позивачем такого повідомлення на дату закінчення строку договору оренди.

Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що два рекомендованих повідомлення про вручення поштового відправлення можуть свідчити, що позивачем дотримано умов вчасного повідомлення орендаря про припинення договору.

Окрім того зазначає, що важливою умовою є те, що орендар продовжує користуватися орендованим майном, що не заперечується позивачем.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/225/22/4710/22 від 29.08.2022 матеріали справ №918/225/22 витребувано з Господарського суду Рівненської області. 02.09.2022 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/225/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 у справі №918/225/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022 у справі №918/225/22, розгляд справи призначено на 25.10.2022 об 14:30 год.

Запропоновано позивачу у строк до 30.09.2022 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено позивачу на офіційну електронну адресу, відповідач повідомлений секретарем судового засідання телефонограмою від 08.09.2022 (а.с. 175-176).

04.10.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022 у справі №918/225/22, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с. 178-185).

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

21.03.2016 між Відділом культури та туризму Дубенської районної державної адміністрації (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Хом`яком Геннадієм Петровичем (орендар) укладено договір оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Дубенського району, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 36,6 кв.м першого поверху та нежитлове приміщення загальною площею 36,6 кв.м другого поверху будівлі, що знаходяться за адресою: вул. Кирила і Мефодія, 13, м. Дубно (а.с. 6-8).

Приміщення перебуває на балансі відділу культури та туризму Дубенської районної державної адміністрації. Вартість майна визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 225 000, 00 грн.

Майно передається для розміщення аптечного пункту (п. 1.1. договору).

Пунктами 2.1. - 2.4. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому - передачі вказаного майна, який складається протягом 10 - ти днів з моменту підписання сторонам цього договору. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається спільною власністю територіальних громад Дубенського району, а орендар володіє і користується ним протягом строку оренди. У разі припинення дії цього договору майно повертається орендодавцеві відповідно до порядку, встановленого цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі. Обов`язок із складання акта приймання - передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

У п. 10.1. договору сторони погодили, що дія цього договору становить з 10.01.2016 по 09.01.2019 відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України.

Відповідно до п. 10.3., 10.4. договору зміна чи розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 20 днів. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускається. Договір може бути розірваний у разі невиконання його умов або на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 10.5. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Чинність цього договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду, в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.10.7. договору).

21.03.2016 сторонами підписано акт приймання - передачі орендованого майна.

21.01.2020 Додатковою угодою № 1 до договору змінено назву орендодавця, а саме: Відділ культури та туризму Дубенської районної державної адміністрації змінено на Комунальний заклад "Дубенський районний будинок культури" Дубенської районної ради (а.с. 10).

Рішенням Дубенської районної ради №105 від 23.02.2021 Комунальний заклад "Дубенський районний будинок культури" Дубенської районної ради передано у комунальну власність територіальної громади міста Дубно (а.с. 12).

Рішенням Дубенської міської ради № 402 від 26.02.2021 Комунальний заклад "Дубенський районний будинок культури" Дубенської районної ради прийнято у власність територіальної громади міста Дубно (а.с. 13-14).

11.06.2021 сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору, де зазначено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди, з урахуванням рішення Дубенської районної ради від 27.04.2021 № 116 "Про затвердження передавальних актів", та рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради від 04.06.2021 № 233 "Про затвердження передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів КЗ Дубенська централізована бібліотечна система та КЗ Дубенський районний будинок культури Дубенської районної ради", сторони домовились, що всі права та обов`язки орендодавця за договором перейшли від Комунального закладу "Дубенський районний будинок культури" Дубенської районної ради до Управління економіки і власності Дубенської міської ради. Всі умови договору, у тому числі предмет договору, розмір орендної плати, строк договору є обов`язковими для сторін протягом строку дії договору до 08.01.2022 (а.с. 11).

08.12.2021 позивач надіслав на адресу відповідача (вул. Кирила і Мефодія, 13, м. Дубно, 35603) повідомлення №21-0319/218 про закінчення строку дії договору оренди від 21.03.2016, а також про звільнення орендованого нежитлового приміщення до визначеної дати - 15.01.2022, а також з`явитися до Управління економіки і власності Дубенської міської ради для підписання акту приймання - передачі орендованого майна (а.с. 22-23).

03.02.2022 позивач надіслав на адресу відповідача (вул. Кирила і Мефодія, 13, м. Дубно, 35603) повідомлення № 21-03-19/30 про припинення строку дії договору оренди від 21.03.2016 у зв`язку із закінченням строку його дії, а також про необхідність у 10 - денний строк з моменту отримання цього повідомлення передати Управлінню економіки і власності Дубенської міської ради за актом приймання - передачі орендоване майно (а.с. 24).

Судом установлено, що орендар до управління не з`явився, приміщення не передав.

03.02.2022 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про припинення договору оренди майна у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, яке відповідач отримав 10.02.2022, однак останній залишив його без відповіді та задоволення (а.с. 25-26).

У зв`язку з цим, Управління економіки і власності Дубенської міської ради 29.04.2022 звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича про зобов`язання повернути майно.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022 у справі №918/225/22 позов задоволено. Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича повернути за актом прийому-передачі Управлінню економіки та власності Дубенської міської ради нежитлове приміщення площею 36,6 кв.м на першому поверсі та нежитлове приміщення площею 36,6 кв.м на другому поверсі будівлі по вул. Кирила і Мефодія, 13 в м. Дубно.

Місцевий господарський суд зазначив, що відповідач акт прийому-передачі орендованого майна не підписав, приміщення не звільнив, своїх зобов`язань з повернення орендованого майна після закінчення строку користування не виконав, а тому позовні вимоги Управління економіки та власності Дубенської міської ради підлягають до задоволення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що договір оренди востаннє пролонговувався з 09.01.2019 до 08.01.2022.

В свою чергу, місцевий господарський суд зазначає, що 01.02.2020 набув чинності новий Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019.

Відповідно до п. 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.02.2020. Визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абз. 5 ч. 2 ст. 18 цього Закону, або 01.07.2020. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, що до правовідносин сторін, пов`язаних із продовженням договору оренди, застосовуються приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019.

У свою чергу, порядок продовження договору оренди врегульований ст. 18 вказаного Закону, згідно з п.п. 1-7, 9 якої продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч. 1). Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою ст. 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою ст. 15 цього Закону відповідно до вимог ст. 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої ст. 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством. (ч. 2). Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (ч. 3). Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування. (ч. 4). Граничний строк прийняття рішень, передбачених ч. 4 цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Граничний строк прийняття рішень, передбачених ч. 4 цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря (ч. 5). Будь-яке рішення, передбачене ч. 4 цієї статті, приймається з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, на підставі довідки балансоутримувача, в якій зазначається інформація про: наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи страхових платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки; факти суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення сплати орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів; результати перевірок, які балансоутримувач та/або орендодавець здійснювали протягом строку оренди, а також інформація про цільове призначення, за яким об`єкт оренди фактично використовувався протягом строку оренди. У разі якщо перевірками виявлено порушення умов договору оренди, зазначається інформація про вжиті орендарем заходи для припинення порушення або про те, що порушення тривало і після строку, визначеного орендодавцем або балансоутримувачем для усунення порушення. Строк на усунення виявлених порушень не може перевищувати 30 календарних днів з дати отримання орендарем відповідного припису. Порядком передачі майна в оренду можуть бути встановлені додаткові вимоги до довідки балансоутримувача та порядку її подання (ч. 6). Договори, що продовжуються відповідно до частини другої цієї статті, продовжуються на тих самих умовах, на яких були укладені договори оренди, що продовжуються, з урахуванням вимог цього Закону та Порядку передачі майна в оренду (ч. 7). Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону (ч. 9).

Отже, продовження договору оренди здійснюється на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди, за результатами розгляду якої орендодавець приймає рішення про продовження договору оренди комунального майна або про відмову у такому продовженні.

Продовження договорів оренди врегульоване також постановою КМ України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", за п. 134-136, 139-141 якої продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна. Якщо чинний орендар має заборгованість із сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренду до моменту погашення ним такої заборгованості. Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені п. 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Після отримання заяви і документів від орендаря орендодавець протягом десяти робочих днів отримує у балансоутримувача довідку, в якій зазначається інформація, передбачена ч. 6 ст. 18 Закону, а також інформація про суму орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем за місяць оренди, який передує даті складення довідки балансоутримувача. Орендодавець не отримує довідку, передбачену п. 139 цього Порядку, у випадках, коли вона була надана балансоутримувачем орендарю і була подана орендарем орендодавцю разом із заявою про продовження договору оренди. Рішення про продовження договору оренди без проведення аукціону або про відмову у продовженні договору оренди приймається відповідно до ч. 4, 5 ст. 18 Закону. У межах строків, установлених ч. 5 ст.18 Закону, орендодавець може переглянути додаткові умови передачі майна в оренду згідно з п. 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, передбачених п. 138 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заяви про продовження договору орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку його дії не подав (звернувся із заявою 05.05.2022), що виключає можливість продовження договору оренди на той самий строк, на який він був укладений.

Також апеляційним судом встановлено, що 08.12.2021 позивач надіслав повідомлення №21-0319/218 про закінчення строку дії договору оренди від 21.03.2016, а також про звільнення орендованого нежитлового приміщення та підписання акту приймання - передачі орендованого майна, а 03.02.2022 позивач надіслав повідомлення №21-03-19/30 про припинення строку дії договору оренди від 21.03.2016 у зв`язку із закінченням строку його дії, а також про необхідність у 10 - денний строк з моменту отримання цього повідомлення передати позивачу за актом приймання - передачі орендоване майно.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що надіслання повідомлень за місцезнаходженням орендованого майна, а не за місцем реєстрації відповідача, не може розцінюватися як відсутність заперечень орендодавця на продовження договірних відносин.

Зі змісту повідомлень вбачається чітко сформульована та послідовна позиція орендодавця не продовжувати орендні відносини з відповідачем.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду про неможливість застосування п. 10.5 договору оренди для продовження дії договору в силу внесених змін до законодавства, що регулює користування таким видом майна.

Приписами ч. 2, 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина 2 ст. 18 Закону зазначає, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Однак, відповідач не належить до підприємств, установ та організацій, які згідно ст. 15 Закону мають право на укладення договорів без аукціону. Також, він не належить до підприємств, установ, організацій, що надають соціально важливі послуги, перелік яких затверджено постановою КМУ від 03.06.2020 № 483 та рішенням Дубенської міської ради від 09.10.2020 № 5178.

Договір оренди майна з відповідачем по справі укладено не вперше, оскільки, як він зазначає нежитлове приміщення він орендує з 1997 року, а відповідно й не вперше продовжується (востаннє у 2019 році).

За таких умов, по завершенню строку на який його було укладено, договір в силу закону не міг бути пролонгований автоматично, як стверджує відповідач по справі, оскільки його пролонгація можлива виключно за результатами проведення аукціону.

Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (аналогічну правову позицію щодо застосування вказаних норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).

Зважаючи на те, що приписи ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є імперативними, відтак п. 10.5. договору не спричиняє відповідних правових наслідків для сторін. До такого висновку прийшов місцевий суд з чим повністю погоджується колегія суддів.

За ч. 1 ст. 24 Закону України "По оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 договір оренди припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його укладено.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ч. 1 ст. 25 Закону України "По оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019).

У силу вимог ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Судом першої інстанції із фактичних обставин справи встановлено, що відповідач акт прийому-передачі орендованого майна не підписав, приміщення не звільнив.

Оскільки відповідач своїх зобов`язань з повернення орендованого майна після закінчення строку користування не виконав, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що існують правові підстави для задоволення позовних вимог Управління економіки і власності Дубенської міської ради.

Судом апеляційної інстанції враховується недоведеність відповідачем наявності правових підстав для продовження користування нерухомим майном.

Колегією суддів звертається увага на те (враховуючи доводи апеляційної скарги), що не є визначальним у даному спорі відсутність реєстрації права власності за орендодавцем на частину нерухомого майна, що є об`єктом договору оренди, оскільки об`єктом дослідження у даній судовій справі є наявність/відсутність правової підстави для продовження користування орендованим майном. Спір про право власності на майно не є предметом судового дослідження.

Щодо доводів скаржника, що чинне законодавство не надає позивачу право виступати орендодавцем спірного нерухомого майна, а відтак він не вправі заявляти вимогу про зобов`язання повернути орендоване майно, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності.

Таким чином, міська рада вправі уповноважити відповідні органи, у тому числі її відділи та управління, виступати орендодавцями належного їй майна.

Стаття 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Рішенням Дубенської міської ради від 12.02.2021 № 291 Управління економіки і власності міської ради уповноважено виступати органом до відання якого належить управління комунальним майном, зокрема здійснювати облік комунального майна та його інвентаризацію безпосередньо або через повноважні на це органи підприємств, установ, організацій, готувати на розгляд ради місцеві програми та переліки приватизації, передавати об`єкти комунальної власності в оренду, контролювати виконання орендарями вимог договорів оренди та надходжень орендної плати до бюджету Дубенської територіальної громади, приймати участь у приватизації комунального майна, передавати майна з державної власності у комунальну та з комунальної у державну.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Управління економіки і власності Дубенської міської ради є належним позивачем у даній справі, а відтак вправі заявляти вимоги про повернення орендованого майна.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хом`яка Геннадія Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.08.2022 у справі №918/225/22 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2022 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.