ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/378/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Яскорської А.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Анталл, м. Дніпро

до відповідача Приватного підприємства Карпати 2000, м. Мукачеве Закарпатської області

про стягнення 2251138,98 грн

За участю представників сторін:

позивача: Мілашевський М.Г., адвокат, ордер серії ВХ №1028765 від 06.06.2022 (в режимі відеоконференції);

відповідача: Маргіта В.В., адвокат, ордер серії АО № 1049562 від 01.07.2022;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Анталл звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Приватного підприємства Карпати 2000 про стягнення 721100,00 грн заборгованості за поставлений товар, 1319613,00 грн пені, 23944,00 грн 3% річних, 186481,51 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки № 8/09 від 08.09.2020. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 33767,08 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/378/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022.

Ухвалою суду від 23.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначено підготовче засідання на 06.07.2022.

Підготовче засідання неодноразово відкладалося, востаннє на 09.09.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення розгляду справи, неявкою в судові засідання учасників справи, заявлене позивачем клопотання та з огляду на перебування головуючого судді у відпустці.

Під час підготовчого провадження сторони скористалися своїми правами на подання заяв по суті спору. Так, від відповідача 13.07.2022 на електронну та 15.07.2022 на поштову адресу суду надійшов відзив від 13.07.2022; позивачем, в свою чергу, 27.07.2022 подано відповідь на відзив від 26.07.2022.

Окрім того, в ході підготовчого провадження судом відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства Карпати 2000 про призначення у справі №907/378/22 судової товарознавчої експертизи, про що постановлено ухвалу від 09.09.2022.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 09.09.2022 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 07.10.2022.

Розгляд справи відкладався на 21.10.2022 у зв`язку з заявленим відповідачем клопотанням по причині хвороби представника Приватного підприємства Карпати 2000 адвоката Маргіти В.В.

Присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві.

Відповідач згідно з відзивом на позовом та його представник в судових засіданнях проти позову заперечує частково, визнаючи позовні вимоги в частині стягнення 349 937,50 грн заборгованості за поставлений товар. В решті позовні вимоги відповідачем заперечуються.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару за Договором поставки № 8/09 від 08.09.2020, Специфікації №1 від 08.09.2020 (Додаток №1) до даного Договору, у зв`язку з чим станом на 06.06.2022 (дата оформлення позовної заяви) у нього виникла заборгованість в розмірі 721 100,00 грн, на яку позивачем нараховано за період з 31.05.2021 по 31.05.2022 пеню в розмірі 1 319 613,00 грн, за період з 12.09.2020 по 31.05.2022 інфляційні втрати в розмірі 186 481,51 грн та за період з 23.04.2021 по 31.05.2022 3% річних в сумі 23 944,47 грн, які просить стягнути з відповідача у справі.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач у відзиві на позов та відповідно до пояснень представника в судових засіданнях позовні вимоги визнає частково на суму 349 937,50 грн заборгованості за поставлений товар. Пояснює, що договір поставки №8/09 від 08.09.2022 між сторонами не укладено в розумінні чинного законодавства, позаяк такий договір не підписано з боку відповідача ПП «Карпати 2000».

З врахуванням викладеного, вважає безпідставним нарахування позивачем пені, а також стверджує про неузгодженість між сторонами строків оплати за поставлений товар, який, на думку відповідача, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України слід обраховувати з 18.05.2022.

Зазначає, що поставку за таких обставин позивач здійснив фактично на власний ризик, а сама оплата повинна була здійснюватися відповідно до рахунків-фактур Постачальника, яких матеріали справи не містять.

Просить звернути увагу, що долучений позивачем до позову акт звірки взаєморозрахунків складений на підставі даних обліку ТОВ «Анталл» та фіксує виключно дані ТОВ «Анталл» стосовно спірного боргу, а не відповідача у справі.

Також, зазначає, що ціни на товари, що є предметом спору, зазначені в специфікації № 1 від 08.09.2020 та у видаткові накладній є значно завищеними, що й призвело до непорозумінь з позивачем стосовно оплати спірного товару. Так, за даними інших постачальників аналогічних товарів, їх вартість на момент здійснення господарських операцій між сторонами нижча орієнтовно більш ніж в 1,5 рази.

З урахуванням викладеного, надаючи до порівняння актуальні ціни на спірний товар, відповідач, не заперечуючи факт поставки товару позивачем відповідно до видаткової накладної № РН-9/09 від 09.09.2020, погоджується на оплату за товар за середніми ринковими цінами на момент поставки, що за підрахунками відповідача становить 349 937,50 грн.

Відповідь на відзив.

Позивач у відповіді на відзив не погоджується з аргументами відповідача та просить їх відхилити, зазначаючи, що доказами укладення сторонами договору та його виконання є Специфікація №1 від 08.09.2020 (в якій погоджені всі істотні умови в тому числі і ціна і яка підписана директорами сторін, є додатком № 1 до договору поставки №8/09 від 08 вересня 2020); видаткова накладна №РН-9/09 від 09.9.2020р., у якій визначені погоджені сторонами ціни на товар та зазначено про договір поставки №8/09 від 08 вересня 2020 в якості підстав передачі товару; акт звірки станом на 23.09.2021, який підписаний директорами сторін , що свідчить про згоду відповідача із даними позивача та відсутність розбіжностей щодо розрахунків між сторонами; платіжне доручення №380 від 22 квітня 2021, в якому зазначено призначення платежу номер видаткової накладної №РН-9/09 від 09/09/20.

Звертає увагу, що узгоджені сторонами умови поставки - самовивіз відповідачем, а тому він погодився з поставкою, шляхом самостійного вивозу товару зі складу Позивача, а у всіх первинних документах є посилання на номер та дату саме цього договору Договору поставки №8/09 від 08 вересня 2020. Пояснює, що порушення чи не відповідність порядку розрахунків, які фактично проведені відповідно до умов договору на дійсність договору не впливають.

Також, з посиланням на правові позиції Верховного суду та положення ст.640 ЦК України, ст. 181 ГК України просить зауважити, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

У зв`язку з цим стверджує, що підписання специфікації №1 та не підписання відповідачем останньої сторінки договору є недобросовісною поведінкою відповідача та не може свідчити про неукладеність сторонами Договору поставки №8/09 від 08.09.2020.

Заперечення.

Заперечення за правилами ст. 167 ГПК України відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Відповідно до Договору поставки №8/09 від 08.09.2020 (надалі Договір) Товариство з обмеженою відповідальністю «Анталл», як Постачальник, зобов`язалося поставити (передати у власність) Приватному підприємству «Карпати 2000», як Покупцю, Товар (покриття тафтингове для газонів, клей та інше) в асортименті (номенклатурі), за цінами, кількістю, умовах постачання та транспортування, які визначаються на підставі узгоджених між сторонами Специфікацій, які є його невід`ємними частинами (якщо інше не передбачено окремими додатковими угодами сторін в письмові формі), а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти Товар і оплатити його на умовах, встановлених Договором (п. 1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, вказаний Договір підписаний з боку Постачальника директором А.І. Номеровченко, з сторони Покупця Договір директором Зубакою М.М. не підписано.

Згідно з п.п. 2.1., 3.1., 4.1., 4.3., 5.1. Договору визначено, що кількість Товару, його ціна, порядок та строки оплати і поставки визначаються в Специфікації до Договору (Додаток №1).

08 вересня 2020 сторонами у справі укладено та підписано Специфікацію №1 (Додаток №1 до Договору поставки №8/09 від 08.09.2020) відповідно до положень якої погоджено перелік та кількість товару що підлягає поставці на загальну суму 781 100,00 грн.

Згідно з п. 1 Специфікації від 08.09.2020 (надалі Специфікація) загальна сума замовлення складає 781 100,00 грн ( з ПДВ).

Оплата Товару по даному замовленню здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі виставлених останнім рахунків-фактур шляхом попередньої оплати у розмірі 781 100,00 грн, які Покупець сплачує Постачальнику протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання даного Замовлення (п. 2, 2.1. Специфікації).

Термін поставки за умовами п. 3 Специфікації визначено 3 банківських дні з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати вартості Товару в порядку п. 4 Договору та п. 2.1. Специфікації.

За положеннями п. 4 Специфікації поставки Товару здійснюється на умовах EXW (Інкотермс 2010) м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, 153 (склад Постачальника).

Судом встановлено, що на виконання зазначених вище умов Договору, Специфікації до нього Постачальником, згідно з видатковою накладною№ РН-9/09 від 09.09.2020, передано, а Покупцем прийнято зазначений в накладній Товар (покриття тафтингове до газонів, клей, стрічка для приклеювання стиків штучної трави, пісок кварцевий, гумова крихта) на суму 781 100,00 грн, що підтверджується долученою до позовної заяви копією підписаної представниками сторін видаткової накладної №РН-9/09 від 09.09.2020 та визнається сторонами у справі.

За твердженням Позивача, Відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором та Специфікацією згідно з видатковою накладною №РН-9/09 від 09.09.2020 товару у визначений п. 2.1. Специфікації строк, у зв`язку з чим, з врахуванням часткової оплати боргу в розмірі 60 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням №380 від 22.04.2021, заборгованість Відповідача складає 721 100,00 грн, стягнення якої разом із нарахованими інфляційними втратами, відсотками річних, пенею і є предметом судового розгляду у цій справі.

Надіслана 05.05.2022 Відповідачу цінним листом з описом вкладення вимога №0405 від 04.05.2022, яка отримана ПП «Карпати 2000» згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 18.05.2022 (трек номер 424) залишилася без відповіді та задоволення підприємством Відповідача.

Відповідачем факт отримання товару за видатковою накладною №РН-9/09 від 09.09.2020 не заперечується. При цьому, з урахуванням непідписання керівником ПП «Карпати 2000» Договору поставки №8/09 від 08.09.2020 відповідач вважає вказаний правочин нікчемним, а вартість переданого йому товару невстановленою сторонами, у зв`язку з чим погоджується на оплату отриманого від позивачу товару за середніми ринковими цінами на момент поставки, що за підрахунками ПП «Карпати 2000» становить 349 937,50 грн.

З урахуванням викладеного, встановлення наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за переданий за видатковою накладною №РН-9/09 від 09.09.2020 Товар з посиланням на умови Договору поставки №8/09 від 08.09.2020, Специфікації №1 від 08.09.2020 (Додатку №1 до даного Договору) і є предметом судового дослідження в даній справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Означена правова позиція знаходить своє систематичне застосування судами касаційної інстанції при вирішенні питань укладеності правочину, відображена в численних рішеннях Верховного суду, зокрема, постанові Великої плати Верховного суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, постанові Верховного суду від 24.02.2021 у справі №926/2308/19, які суд вважає релевантними до застосування у спірних правовідносинах.

Матеріали справи свідчать, що незважаючи на не підписання керівником ПП «Карпати 2000» письмового примірника Договору поставки №8/09 від 08.09.2020, відповідачем укладено та підписано Додаток №1 до даного Договору Специфікацію №1, а також на виконання саме Договору поставки №8/09 від 08.09.2020 отримано за видатковою накладною № РН-9/09 від 09.09.2020 товар, здійснено часткову його оплату відповідно до платіжного доручення №380 від 22.04.2021, що безумовно свідчить про прийняття ПП «Карпати 2000» пропозиції щодо укладення Договору поставки №8/09 від 08.09.2020.

Означена видаткова накладна містить посилання на підставу передачі (замовлення) Договір поставки №8/09 від 08.09.2020, а підписана сторонами Специфікація №1 визначена Постачальником та Покупцем як додаток до такого Договору поставки, що не може викликати сумнів щодо узгодженості сторонами умов такого Договору та його фактичного укладення.

Доказів укладення сторонами інших Договорів, на підставі яких в них виникали б зобов`язання, що охоплюються предмет доведення в даній справі суду не надано.

З урахуванням викладеного, за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач в порушення Розділу 4. Договору, п. 2, 2.1. Специфікації взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості отриманого ним Товару за Договором у визначений Специфікацією строк (3 банківських дні з моменту підписання Специфікації, тобто до 11.09.2020), - не виконав, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість за поставлений йому за Договором та відповідно до видаткової накладної № РН-9/09 від 09.09.2020 товар в розмірі 721 100,00 грн.

Заперечення відповідача щодо завищеної ціни переданого йому позивачем товару спростовуються положеннями ч. 1 ст. 691 ЦК України відповідно до яких покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Як встановлено судом та це вбачається з матеріалів справи, сторонами у Специфікації від 08.09.2020 узгоджено вартість кожної одиниці асортименту Товару, який підлягав передачі Покупцю (покриття тафтингове до газонів, клею, стрічки для приклеювання стиків штучної трави, піску кварцевого, гумової крихти) та зазначені узгоджені ТОВ «Анталл» та ПП «Карпати 2000» ціни встановлені і у видатковій накладній № РН-9/09 від 09.09.2020.

Зазначені первинні документи містять відомості про господарську операцію між сторонами із зазначенням її змісту, обсягу, одиниці виміру та ціни та відповідають вимогам щодо їх оформлення згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Критично оцінюються судом й аргументи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи рахунку-фактури як підстави здійснення оплати Покупцем отриманого від Постачальника товару, позаяк відповідно до умов п. 4.1. Договору, п. 2. Специфікації відповідний рахунок-фактура надається Постачальником Покупцю, а відтак, такий рахунок-фактура повинен бути в наявності в ПП «Карпати 2000» та саме на його підставі останнім й здійснювалася часткова оплата за отриманий від ТОВ «Анталл» товар, що вбачається з графи «Призначення платежу» платіжного доручення №380 від 22.04.2021.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем в розмірі 721 100,00 грн є документально обгрунтованою, відповідачем не спростованою належними доказами, навпаки, заборгованість підтверджується підписаними Сторонами, в тому числі й керівником відповідача без заперечень, Актом звірки взаєморозрахунків за період 01.09.2020-22.09.2021, в якому відображено розмір заборгованості ПП «Карпати 2000» перед ТОВ «Анталл» в сумі 721 100,00 грн, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 7.2. Договору сторони погодили, що Покупець несе відповідальність за оплату Товару в термін, узгоджений в Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору. У разі порушення даного зобов`язання Покупець за вимогою Постачальника повинен сплатити пеню в розмірі 0,5% від вартості неоплачених Товарів за кожний день прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми пені, остання ТОВ «Анталл» обрахована в розмірі 1 319 613,00 грн за період прострочення з 31.05.2021 по 31.05.2022, виходячи з встановленого договором її розміру за кожний день прострочення 0,5%.

Разом з тим, згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положення зазначеного Закону відповідно до його преамбули регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. (п. 1.9 вказаної Постанови).

З урахуванням наведеного, невідповідним у спірних правовідносинах є нарахування відповідачу пені виходячи з процентної ставки 0,5% від вартості неоплачених Товарів за кожний день прострочення.

При цьому, відповідно до ч. 6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідно до умов Розділу 4 Договору, п. 2, 2.1. Специфікації зобов`язання відповідача з оплати товару повинно було бути виконано в строк до 11.09.2020, а відтак, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, право нараховувати штрафні санкції за прострочення відповідачем виконання зобов`язання за Договором припиняється з 11.03.2021.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що неустойка (пеня) позивачем розрахована з 31.05.2021, тобто вже після припинення права її нараховувати, а суд відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України не може виходити за межі позовних вимог та самостійно змінювати визначений позивачем період нарахування неустойки, позовні вимоги ТОВ «Анталл» про стягнення з відповідача 1 319 613,00 грн пені до задоволення не підлягають.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов, Відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 23 944,47 грн та інфляційні втрати на суму 186 481,51 грн.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3% річних за період з 23.04.2021 по 31.05.2022 в розмірі 23 944,47 грн суд встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як правомірні, обґрунтовано заявлені та вірно розраховані позивачем.

Перевіривши поданий позивачем до позовної заяви розрахунок інфляційних втрат за період з 12.09.2020 по 31.05.2022, суд дійшов висновку, що їх розмір є більшим ніж заявлено. Водночас, оскільки за приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі 186 481,51 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 81, 126, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Карпати 2000 (89600, м. Мукачеве Закарпатської області, вул. Крилова, 15А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Анталл (49041, м. Дніпро, вул. Панікахи, 7, ) 721 100,00 грн (сімсот двадцять одну тисячу сто гривень 00 копійок) заборгованості, 23 944,47 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні 47 копійок) 3% річних, 186 481,51 грн (сто вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят одну гривню 51 копійку) втрат від інфляції та 13 972,89 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 89 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 01 листопада 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.