ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/2119/22

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області»
про забезпечення позову від 25.10.2022 (вх. № суду 114/22 від 26.10.2022)
без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (далі позивач) до Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 06.09.2022 № 445 «Про включення до переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади» у частині пункту 3, яким вирішено нежитлову будівлю, А, загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлову будівлю, Б, загальною площею 102,0 кв.м., що обліковується на балансі комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій», включити до переліку другого типу та передати в оренду терміном на п`ять років, без аукціону, комплекс (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1;

- визнання протиправним та скасування рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 31.08.2022 № 826-23-08 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою» у частині пункту 9, яким надано дозвіл комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району зі зміною цільового призначення із «для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови». Кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0050;

- визнання протиправним та скасування рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 31.08.2022 № 826-23-08 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою» у частині пункту 12, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою Релігійній організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району Київської області, в зв`язку із набуттям Броварською міською радою Броварського району Київської області права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці. Кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0050 (Державний акт на право постійного користування 0,59 гектарів землі II - КВ № 001316 від 25.11.1998 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 7);

- визнання за Релігійною організацією «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області (код ЄДР1ІОУ 23582812) право постійного користування нежитловою будівлею «А» загальною площею 312,1 кв.м. та нежитловою будівлею «Б» загальною площею 102,0 кв.м., що за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1, комплекс яких розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :01:007:0050;

- визнання за Релігійною організацією «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області (код ЄДР1ІОУ 23582812) право постійного користування земельною ділянкою площею 0,5909 та за кадастровим номером :01:007:0050, що за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, земельна ділянка 1 відповідно до Державного акту на право постійного користування 0,5909 гектарів землі II - КВ № 001316 від 25.11.1998 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 7.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є користувачем нерухомого майна комунальної власності, а також постійним землекористувачем земельної ділянки під цим майном, яка надана для обслуговування вказаного майна переданого на утримання позивачу. В підтвердження чого позивач посилається та надає суду рішення Княжицької сільської ради депутатів Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 про передачу на утримання майна старого приміщення Будинку культури для проведення церковного богослужіння та старого приміщення сільської ради під підсобне господарство, рішення Княжицької сільської ради депутатів Броварського району Київської області від 13.10.1998 № 21 про надання земельної ділянки в постійне користування для обслуговування існуючих церковних споруд, на підставі якого позивачу видано державний акт на право постійного користування землею ІІ-КВ № 001316 від 25.11.1998.

В той же час, Броварська міська рада Броварського району Київської області не припиняючи на відповідній правовій підставі право користування позивача нерухомим майном комунальної власності, прийняла вищезазначені оскаржувані рішення, які за твердженням позивача порушують його речові права на перелічене нерухоме майно.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 матеріали позовної заяви передано до розгляду судді А.Р. Ейвазовій.

На адресу Господарського суду Київської області від Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» надійшла заява від 25.10.2022 (вх. № суду 114/22 від 26.10.2022) про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району Київської області за кадастровим номером земельної ділянки :01:007:0050;

- заборони Броварській міській раді Броварського району Київської області () та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь - які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,5909 по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району Київської області за кадастровим номером земельної ділянки :01:007:0050;

- заборони Броварській міській раді Броварського району Київської області () передавати в оренду об`єкти нерухомості - комплекс (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1, з них: нежитлову будівлю «А» загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлову будівля «Б» загальною площею 102,0 кв.м.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що Броварською міською радою Броварського району Київської області вчинені незаконні дії у вигляді прийняття оскаржуваних рішень, спрямовані на позбавлення позивача права користування земельною ділянко за кадастровим номером :01:007:0050 та об`єктами нерухомості: нежитловою будівлею «А» загальною площею 312,1 кв.м. та нежитловою будівлею «Б» загальною площею 102,0 кв.м., розташованими на такій земельній ділянці.

З огляду на викладене заявник зазначає, що єдиним ефективним способом захисту, поновлення порушених прав та оспорюваних прав, а також інтересів належних позивачу, за захистом яких він звернувся до суду є забезпечення позову.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Київської від 27.10.2022 № 116-АР призначено повторний автоматизований розподіл заяви про забезпечення позову по справі № 911/2119/22 (вх. 114/22 від 26.10.2022).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022 матеріали заяви про забезпечення позову від 25.10.2022 (вх. № суду 114/22 від 26.10.2022) передано до розгляду судді Ю.В. Подоляку.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, 2, 4 ч. 1. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду із немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а відтак в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

При вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Дослідивши подані заявником до заяви докази, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що посилання заявника на те, що ефективним способом захисту, поновлення порушених прав та оспорюваних прав, а також інтересів належних позивачу, за захистом яких він звернувся до суду є лише забезпечення позову, мотивовані наведеними вище обставинами безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Оцінка дій Броварської міської ради Броварського району Київської області на незаконності яких наголошує заявник, судом буде надана за результатом розгляду справи по суті на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів. Тобто, суду не доведено, що описані події свідчать про можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів забезпечення позову на даний час.

В силу положень процесуального закону, що стосуються питань забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У поданій заяві заявник послався лише на потенційну можливість виникнення заявлених у заяві обставин.

Звертаючись з вищезазначеними вимогами про вжиття заходів до забезпечення позову заявник не зазначає та не подає доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі (доказів реалізації майна чи підготовчих дій до його реалізації тощо) та доказів, що їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а саме лише припущення та посилання в поданій ним заяві на те, що ефективним способом захисту, поновлення порушених прав та оспорюваних прав, а також інтересів належних позивачу, за захистом яких він звернувся до суду є лише забезпечення позову, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову для захисту ймовірно порушених прав та інтересів Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області», заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням доведеності, розумності і співмірності його вимог стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» від 25.10.2022 (вх. № суду 114/22 від 26.10.2022) про забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» від 25.10.2022 (вх. № суду 114/22 від 26.10.2022) про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку площею 0,5909 га по АДРЕСА_1 за кадастровим номером земельної ділянки :01:007:0050; заборони Броварській міській раді Броварського району Київської області () та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь - які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,5909 по АДРЕСА_1 за кадастровим номером земельної ділянки :01:007:0050; заборони Броварській міській раді Броварського району Київської області () передавати в оренду об`єкти нерухомості - комплекс (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1, з них: нежитлову будівлю «А» загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлову будівля «Б» загальною площею 102,0 кв.м.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк