УХВАЛА

03 листопада 2022 року

м. Київ

Справа № 908/3468/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

заявника: Макаров К. Г., особисто (в режимі відеоконференції)

заявника ОСОБА_1 : Погрібна С. О. (в режимі відеоконференції)

Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро": Борейко Н. О. (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_2: особисто (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2

про відвід суддів Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І.

від розгляду заяви ОСОБА_1

про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21.07.2022

у справі за позовом ОСОБА_1

до 1. Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи"

4. Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький Емальпосуд"

про визнання недійсним договору застави від 05.05.2008 № 050508-Z (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" і ПАТ "Банк Кредит Дніпро", права вимоги за яким передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 25.07.2013 № 2507/1

в межах справи № 908/3468/13

про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод"

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 908/3468/13, розгляд якої ухвалою від 20.10.2022 призначено на 27.10.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 27.10.2022, з огляду на обставини оголошення на більшості території України повітряної тривоги та ненадходження матеріалів справи № 908/3468/13, в яких міститься оригінал постанови Верховного Суду від 21.07.2022 до суду касаційної інстанції, розгляд зазначеної заяви ОСОБА_1 відкладено до 03.11.2022.

У судове засідання з`явились заявник ОСОБА_1 (особисто та його представник в режимі відеоконференції), представник Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (в режимі відеоконференції), ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції).

03.11.2022 ОСОБА_2 у судовому засіданні подано заяву в усній формі про відвід колегії суддів Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. від розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 908/3468/13.

Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_2 вказує на наявність заінтересованості колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. у результатах розгляду цієї заяви та сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності з огляду на прийняття ними судових рішень у цій та інших справах, під час розгляду яких, з-поміж іншого, за твердженням заявника, відбулось перешкоджання його як представника у доступі до правосуддя. Також заявник посилається на обставини проявлення суддями неповаги та дискримінації до учасників судового процесу з порушенням приниципу рівності сторін.

Відтак, заявником зазначено обставини, визначені пунктами 3, 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у якості нормативної підстави для відводу.

Присутні в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник Погрібна С. О. пояснень з приводу заявленого ОСОБА_2 відводу не надали, представник Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" заперечила щодо поданої заяви про відвід суддів Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І.

За приписами частин третьої, сьомої, восьмої статті 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Оскільки заяву про відвід суддів Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. подано усно під час судового засідання, її розгляд здійснюється судом, що розглядає справу.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. від розгляду заяви у справі № 908/3468/13 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21.07.2022 суд дійшов таких висновків.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість та не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. від розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 908/3468/13, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 39, 232, 233, 234, 235, 314, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Банаська О. О., Білоуса В. В., Картере В. І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

В. І. Картере