ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.11.2022м. СумиСправа № 920/744/22
Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Практика Україна»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб»

про стягнення 49176 грн. 14 коп.,

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь стягнути з відповідача 49 176 грн. 14 коп. заборгованості по договору поставки №580 від 14.09.2021р. (далі за текстом «Договір»), а саме: 46310 грн. 00 коп. основного боргу, 2 455 грн. 06 коп. пені та 411 грн. 08 коп. штрафу.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено договір поставки. Позивач поставив, а відповідач прийняв без заперечень інструмент (товар), проте відповідач оплату не здійснив, що є порушенням п. 5.3. Договору. Тому, зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, пені та штрафу.

Ухвалою суду від 29.09.2022 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

Ухвала суду відповідачем отримана 11.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 14.09.2021 був укладений договір поставки №580 (далі за текстом «Договір»). Вищезазначений факт підтверджується копією Договору (а.с.23-24).

Сторонами суду не надано доказів, що Договір визнавався недійсним у судовому порядку, а тому Договір підлягав обов`язковому виконанню сторонами.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач (постачальник) зобов`язувався поставити і передати у власність відповідача (покупець), а останній зобов`язувався прийняти і оплатити інструмент (товар) , в точній відповідності з комплектацією згідно специфікації до цього Договору, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з умовами п. 4.1. Договору позивач зобов`язувався поставити товар зі свого складу в м. Дніпро відповідачу протягом 5 днів з моменту заявки відповідачем (письмово чи в усній формі).

Датою переходу права власності на товар є дата відвантажувальної накладної позивача (п. 4.2.).

Відповідно до п. 4.3. Договору поставка здійснюється на умовах самовивозу або транспортною компанією за рахунок позивача.

Вартість товару, який постачається за цим Договором, зазначається у Специфікаціях (п. 5.1. Договору).

Зі змісту п. 5.3. Договору вбачається, що оплата товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, якщо інше не обумовлено в специфікаціях до даного Договору.

У Специфікації № 2 до Договору сторони узгодили асортимент, кількість та вартість Товару. Загальна вартість поставленого Товару склала 46310 грн 00 коп., а також сторони визначили умови платежу: 100% вартості товару протягом 30 календарних днів від дати отримання товару на умовах самовивозу чи перевізником.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору 22.09.2021 поставив відповідачу Товар в номенклатурі згідно Специфікації №2 від 14.09.2021 до Договору № 580 від 14.09.2021 р., що підтверджується експрес-накладною «Нова Пошта» №6532 від 23.09.2021 та підписаною представниками Сторін видатковою накладною №УкП03570 від 22.09.2021 на загальну суму 46310 грн 00 коп. (а.с. 28, 30).

Свої зобов`язання з оплати отриманого товару у передбачені Договором та Специфікацією строки відповідач не виконав.

Позивач направив Відповідачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» з описом вкладення претензію №1 вих. № 1002 від 10.02.2022 р. (накладна №750), та претензію №2 за вих. №355 від 28.06.2022 (накладна №997), в яких вказав на порушення Відповідачем умов Договорів, вказав суму заборгованості та розмір штрафів за прострочення оплати Товару (а.с. 19-22, 26,31-32).

Відповіді на Претензії у встановлений законом строк Позивач не отримав, на дату подання позовної заяви вартість отриманого Товару за Договором так і не була перерахована Позивачу.

Заборгованість у розмірі 46310 грн 00 коп. відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо стягнення основної суми боргу.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 46310 грн 00 коп. основного боргу є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення пені.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за несвоєчасну оплату товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2455 грн 06 коп. пені, нарахованої за період з 24.10.2021 по 08.02.2022.

Позивачем розрахунок пені додано до позовної заяви (а.с. 17-18).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 2455 грн 06 коп. пені (загальний період 24.10.2021 по 08.02.2022) є правомірною та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 411 грн 08 коп. - 3% річних (штрафу, як зазначено позивачем у позовній заяві), нарахованих за період з 24.10.2021 по 08.02.2022.

Позивачем розрахунок 3% річних додано до позовної заяви (а.с.16).

Оскільки судом вище було встановлено факт порушення грошового зобов`язання по Договору з боку відповідача, позовні вимоги про стягнення з відповідача 411 грн 08 коп. 3% річних, нарахованих за період з 24.10.2021 по 08.02.2022, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн 00 коп покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Практика Україна» до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» про стягнення 49176 грн 14 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» (вул. Комарова, буд. 2, м. Суми, 40020, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Практика Україна» (вул. Академіка Белелюбського, буд. 70, оф. 85, м. Дніпро, 49000, ) 46310 грн. 00 коп. основного боргу, 2 455 грн. 06 коп. пені та 411 грн. 08 коп. штрафу, 2481 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Практика Україна» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 01.11.2022.

Суддя О.Ю. Резніченко