РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2022Справа № 910/6096/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Г. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи №910/6096/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» (12430, Житомирська область Житомирський район, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів Комплекс будівель і споруд №4)

До Фізичної особи-підприємця Горбунова Євгена Костянтиновича ( АДРЕСА_1 )

Про стягнення 27 783, 47 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «АЙС ТІМ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ФОП Горбунова Є.К. про стягнення 27 783, 47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що платіжним дорученням № 13237 від 30.09.2021 позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 27 611, 00 грн з призначенням платежу «Договір №1009/2021 АТ від 16.09.2021 року». Посилаючись на те, що договір з відповідачем укладений не був, одержані кошти відповідач не повернув, позивач на підставі ст. 1212 ЦК України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 27 611, 00 грн безпідставно набутих коштів, 3% річних у розмірі 172, 47 грн, а також понесені ним по справі судові витрати.

25.07.2022 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Платіжним дорученням від 30.09.2021 №13237 позивач перерахував відповідачеві грошові кошти у сумі 27 611, 00 грн. з призначенням платежу: "Сплата згідно договору №1009/2021 АТ від 16.09.2021р. рахунок №40 від 16.09.2021р. Без ПДВ.".

За твердженнями позивача, ці грошові кошти сплачені позивачем безпідставно, адже між ним та відповідачем зазначених в призначенні платежу господарських зобов`язань не існувало. Тому згідно з статтею 1212 ЦК України між сторонами виникли кондикційні правовідносини, в силу яких відповідач зобов`язаний повернути названі кошти позивачеві, як набуті без достатніх правових підстав.

У матеріалах справи наявна вимога №12 від 11.01.2022 за змістом якої, позивач заявив вимогу до відповідача про повернення на зазначений у вимозі рахунок надлишково перерахованих коштів у сумі 27 611, 00 грн. Доказів надіслання вказаної вимоги відповідачеві матеріали справи не містять.

У подальшому позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів №114 від 07.04.2022. Відповідно до вказаної вимоги позивач просив ФОП Горбунова Є.К. у семиденний строк з моменту отримання вимоги повернути на поточний рахунок товариства суму 27 611, 00 грн. Зазначив, що вказані грошові кошти були сплачені помилково.

Вимога №114 від 07.04.2022 направлена відповідачеві 08.04.2022, що підтверджується відповідним описом вкладення, фіскальним чеком, а також накладною (номер відправлення 914). Доказів отримання вказаної вимоги відповідачем матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки відповідач не повернув грошові кошти, це стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 27 611, 00 грн, а також 172, 47 грн - 3 % річних, нарахованих на суму боргу.

Юридичними підставами позову є стаття 1212 ЦК України.

Фактичними підставами позову є отримання відповідачем належних позивачеві грошових коштів за відсутності правових підстав у вигляді господарських зобов`язань.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позиція позивача аргументована, зокрема, таким:

(1) Позивач ТОВ "АЙС ТІМ" сплатив відповідачеві 27 611, 00 грн.

(2) Оскільки не було погоджено істотних умов договору, на виконання якого передбачалося перерахування грошових коштів, правова підстава отримання коштів відповідачем була нівельована.

(3) Відповідач зобов`язаний повернути перераховані кошти, як набуті без достатніх правових підстав, у зв`язку з відсутністю між сторонами будь-яких договірних зобов`язань, не виконав, вказані грошові кошти не повернув.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.07.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей з ЄДР, а саме: 04202, місто Київ, вул. Маршала Рокоссовського, буд.3, кВ. 695. Однак, поштовий конверт (відправлення №012) повернувся до Господарського суду міста Києва за закінченням терміну зберігання.

За приписами п.5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Крім того, частиною 7 статті 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу).

Суд також зазначає, що Державна судова адміністрація України з 20 червня 2022 року відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та роботу сервісу "Стан розгляду справ".

Судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/6096/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду з 27.07.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження строку для його поновлення до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Згідно з предметом позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, а також з урахуванням заперечень відповідача проти цих вимог, перелік обставин, які є предметом доказування у справі, складають обставини, які дають відповіді на такі ключові питання:

1) чи виникли між сторонами кондикційні правовідносини?;

2) чи є підстави для повернення грошових коштів?;

3) чи є підстави для нарахування 3% річних, якщо так, то в якому розмірі?

У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач негативну.

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про виникнення між сторонами кондикційних правовідносин.

В якості правових підстав позову позивач посилається на статтю 1212 ЦК України за якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені статтею 1212 ЦК України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №924/1338/19.

З аналізу статті 1212 ЦК України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань виникає за умови одночасної наявності у відносинах сторін трьох елементів: набуття особою майна або його збереження; здійснення цього за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав.

Матеріалами справи підтверджується наявність у спірних правовідносинах, і тому не потребують доказування, всі три необхідні елементи виникнення кондикційних правовідносин - факт набуття відповідачем майна (грошових коштів в розмірі 27 611, 00 грн), факт набуття відповідачем цього майна саме за рахунок позивача (в результаті переказу з рахунку позивача на рахунок відповідача платіжним дорученням від 30.09.2021 №13237), та факт відсутності письмових доказів, які б свідчили про наявність договірних зобов`язань між сторонами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами господарських зобов`язань з поставки товару, вказаних у платіжному дорученні, а отже достатніх правових підстав для набуття відповідачем за рахунок позивача 27 611, 00 грн.

Такі обставини свідчать про наявність усіх трьох елементів необхідних для виникнення кондикційних правовідносин згідно з статтею 1212 ЦК України.

Висновок суду про повернення коштів.

Відповідач усупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) доводів позивача не спростував, належними та допустимими доказами не довів факту поставки позивачеві обладнання за Договором та/або Рахунком.

Правові наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави визначені в т.ч. частиною першою статті 1212 ЦК України. Згідно з нею особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

За таких умов позовні вимоги є законними та обґрунтованими - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 27 611, 00 грн.

Висновок суду про наявність підстав для стягнення 3 відсотків річних.

Відповідно до ч. 5 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача з претензією №114 08.04.2022

Відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" вказаний лист позивача не був отриманий відповідачем (відправлення не вручене під час доставки 15.06.2022).

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Таким чином, днем пред`явлення відповідачу вимоги про повернення безпідставно перерахованих грошових коштів у сумі 27 611, 00 грн є 15.06.2022.

Отже, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у сумі 27 611, 00 грн у строк до 22.06.2022 (включно).

Доказів повернення грошових коштів у сумі 27 611, 00 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Згідно із частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, регульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 погодилась з вказаним вище висновком.

Отже, нарахування 3% річних за користування грошовими коштами без достатньої правової підстави (ст. 1212 Цивільного кодексу України) є правомірним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки за висновком суду у відповідача виникло прострочення з 23.06.2022, а не з 15.05.2022. У зв`язку з чим суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

За розрахунком суду, обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, є 86, 24 грн (за період з 23.06.2022 по 30.07.2022), у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "АЙС ТІМ" про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 86, 24 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 86, 23 грн суд відмовляє.

IV. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України): 27 697, 24*2 481/27 783, 47 = 2 473, 30 грн.

Керуючись 13, 73-77, 86, 129, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» до Фізичної особи-підприємця Горбунова Євгена Костянтиновича задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Горбунова Євгена Костянтиновича ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» (12430, Житомирська область Житомирський район, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів Комплекс будівель і споруд №4) заборгованість в сумі 27 697 (двадцять сім тисяч шістсот дев`яносто сім гривень), 24 коп, з яких: 27 611 гривень 00 копійок - основного боргу, 86 гривень 24 копійки - 3% річних, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 473 (дві тисячі чотириста сімдесят три гривні), 30 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 86, 23 грн 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких