ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Справа №910/20525/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.05.2022

у справі №910/20525/21 (суддя - Бойко Р.В.)

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення штрафу у розмірі 104 723,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (надалі - позивач, АТ «ДТЕК Дніпроенерго», скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач, Залізниця) про стягнення штрафу у розмірі 104 723,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань із своєчасної доставки вантажу за електронними залізничними накладними №№ 45161932, 46250320, 47850441, 48676910, 48679864, 48681795, 48772826, 48774657, 48774673, 48952360, 48958805, 49236052, 49624703, 49624711, 49630056, 49749096, 49779275, 50198563, 50225259, 50242015, 50256601, 50315894 та електронними досильними залізничними накладними №№ 47469390, 45489267, 48685911, 45489267, 48685895, 48685903, 48778179, 49644370, 47425749, 47425756, 49661192, 47532361, 49803711, 45423027, 45423035, 50255215, 45583622, 45583622, 45583622, 50321116, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для застосування до Залізниці штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст. 116 Статуту залізниць України (надалі - Статут залізниць), у загальному розмірі 104 723,60 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 562,90 грн. штрафу з тих підстав, що позивачем неправомірно нараховано штраф на вказану суму згідно накладної №47850441 від 14.05.2021, досилка №47469390 від 15.05.2021, оскільки вагон №56008212 був відчеплений на ділянці Таврійськ - Каховське Море - Енергодар, а згідно пункту 16.1 договору №ПР/М-19-597НЮдч від 30.07.2019 власники колій та їх контрагенти (у тому числі позивач) не вправі пред`являти Залізниці претензії (позови) на цей вагон.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 1 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив із доведеності матеріалами справи факту порушення відповідачем правил перевезення вантажу в частині несвоєчасної доставки вантажу згідно електронних залізничних накладних №№ 45161932, 46250320, 47850441, 48676910, 48679864, 48681795, 48772826, 48774657, 48774673, 48952360, 48958805, 49236052, 49624703, 49624711, 49630056, 49749096, 49779275, 50198563, 50225259, 50242015, 50256601, 50315894 та електронних досильних залізничних накладних №№ 47469390, 45489267, 48685911, 45489267, 48685895, 48685903, 48778179, 49644370, 47425749, 47425756, 49661192, 47532361, 49803711, 45423027, 45423035, 50255215, 45583622, 45583622, 45583622, 50321116.

При цьому, керуючись положеннями ст. 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), а також беручи до уваги те, що 24.02.2022 російською федерацією розпочато повномасштабні військові дії проти України, які вплинули на діяльність відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення за власною ініціативою штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 1,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (АТ «ДТЕК Дніпроенерго») звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір штрафних санкцій до 1 грн, оскільки у матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували скрутне поточне становище відповідача чи неможливість належного виконання зобов`язань до введення воєнного стану на території України. Разом з тим, місцевим господарським судом не досліджено того, чи були вчинені з боку Залізниці будь-які дії, спрямовані на запобігання порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажу.

При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не забезпечено балансу між сторонами та не взято до уваги впливу наслідків військової агресії російської федерації і на діяльність позивача, а також дій, які вчиняються останнім для підтримки держави та населення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П.(суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції. Витребувано матеріали даної справи з Господарського суду міста Києва.

20.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/20525/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та доказів сплати судового збору у розмірі 3 405,00 грн.

05.08.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, у якому викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 із обґрунтуванням причин пропуску строку, та долучено докази сплати судового збору (платіжне доручення від 20.07.2022 №2589098).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 клопотання АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 задоволено, поновлено зазначений строк.

Відкрито апеляційне провадження у справі №910/20525/21 за апеляційною скаргою АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою ст. 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Виходячи із вищенаведених норм господарського процесуального законодавства, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також те, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 104 723,60 грн, розгляд апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч. 1 ст. 247 ГПК України.

Також ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 встановлено строк для подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, а також заяв/клопотань, пояснень або заперечень.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 262 ГПК України зупинено дію оскаржуваного рішення до винесення Північним апеляційним господарським судом судового рішення за результатами розгляду справи.

Відповідач своїм правом, визначеним ст. 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу позивача до Північного апеляційного господарського суду не подав.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.02.2018 між Залізницею, як перевізником та ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», як замовником (змінено організаційно-правову форму юридичної особи на АТ «ДТЕК Дніпроенерго») (для та в інтересах Відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»), укладено договір №00076/ЦТЛ-2018 про надання послуг (надалі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно із п.п. 1.2, 1.3 Договору під перевезенням сторони розуміють послугу, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, що затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно. Надання послуг може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до розділу 8 Договору сторонами погоджено порядок застосування у межах їх договірних правовідносин електронного документообігу, а за умовами п. 8.5.2 Договору оформлений електронний перевізний документ вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП (електронний цифровий підпис) в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1 Договору).

Протягом травня-вересня 2021 року відповідачем здійснено перевезення вантажу (кам`яного вугілля) за електронними залізничними накладними

№№ 45161932, 46250320, 47850441, 48676910, 48679864, 48681795, 48772826, 48774657, 48774673, 48952360, 48958805, 49236052, 49624703, 49624711, 49630056, 49749096, 49779275, 50198563, 50225259, 50242015, 50256601, 50315894 та електронними досильними залізничними накладними

№№ 47469390, 45489267, 48685911, 45489267, 48685895, 48685903, 48778179, 49644370, 47425749, 47425756, 49661192, 47532361, 49803711, 45423027, 45423035, 50255215, 45583622, 45583622, 45583622, 50321116.

Звертаючись за захистом своїх порушених прав до господарського суду першої інстанції, позивач посилався на порушення відповідачем визначених

ст. 41 Статуту залізниць та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086 (надалі - Правила обчислення термінів доставки вантажів), термінів доставки вантажів за вказаними накладними, у зв`язку з чим наявні підстави для накладення штрафних санкцій на відповідача у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за несвоєчасну доставки вантажу у розмірі 1, 00 грн.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, та зазначає наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом першої інстанції вірно визначено, що спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів Залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 ЦК України, Глави 32 ГК України, Статуту залізниць та Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (стаття).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ст. 307 ГК України).

Частиною 1 ст. 919 ЦК України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 6 Статуту залізниць передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 23 Статуту залізниць).

Статтею 41 Статуту визначено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (стаття 41 Статуту залізниць) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____число _____місяць» (пункт 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Пунктом 2.10 названих Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів, зареєстрованих наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083 (надалі - Правила видачі вантажів), оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту залізниць штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту залізниць штрафу відсутні.

Пунктом 8 Правил видачі вантажів встановлено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на прострочення відповідачем строків доставки вантажу, у зв`язку з чим, просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 104 723,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів апеляційного господарського суду, матеріалами справи підтверджується, що вантаж, відправлений згідно з залізничними накладними №№ 45161932, 46250320, 47850441, 48676910, 48679864, 48681795, 48772826, 48774657, 48774673, 48952360, 48958805, 49236052, 49624703, 49624711, 49630056, 49749096, 49779275, 50198563, 50225259, 50242015, 50256601, 50315894 та електронними досильними залізничними накладними №№ 47469390, 45489267, 48685911, 45489267, 48685895, 48685903, 48778179, 49644370, 47425749, 47425756, 49661192, 47532361, 49803711, 45423027, 45423035, 50255215, 45583622, 45583622, 45583622, 50321116 був доставлений відповідачем із запізненням на 2, 3, 4, 5 і більше діб.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечувались вищевказані обставини щодо порушення останнім термінів доставки вантажу, а лише заперечувались позовні вимоги в частині стягнення 562,90 грн з підстав, що позивачем неправомірно нараховано штраф на вказану суму згідно накладної №47850441 від 14.05.2021, досилка №47469390 від 15.05.2021, оскільки вагон №56008212 був відчеплений на ділянці Таврійськ - Каховське Море - Енергодар, а згідно пункту 16.1 договору №ПР/М-19-597НЮдч від 30.07.2019 власники колій та їх контрагенти (у тому числі позивач) не вправі пред`являти Залізниці претензії (позови) на цей вагон.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо безпідставності зазначених тверджень відповідача, оскільки правовідносини, які виникли з договору №ПР/М-19-597НЮдч від 30.07.2019, укладеного між Залізницею та Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», стосуються саме цих зазначених сторін, а позивач, в свою чергу, не є стороною вказаного правочину, тому застосування до спірних правовідносин умов договору №ПР/М-19-597НЮдч від 30.07.2019, укладеного між відповідачем та третьою особою, є хибним.

Відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції, натомість наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, які дають останньому право на збільшення терміну доставки вантажу, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу.

Враховуючи те, що відповідачем не надано жодного доказу, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, який би засвідчував факт затримки вантажу за накладною №47850441 від 14.05.2021 та досильною накладною №47469390 від 15.05.2021 у зв`язку з порушеннями, допущенними відправником або одержувачем, оскільки зафіксовані в частині спірних накладних обставини складання актів про відчеплення вагонів, направлення їх на контрольне зважування, зменшення ваги потягу тощо не доводить факту наявності у діях зазначених осіб порушень, що зумовили затримку вагонів.

Дані обставини свідчать про те, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований.

Отже, судом першої інстанції вірно було визначено, що позивачем було правомірно нараховано відповідачу штрафні санкції у виді штрафу, передбаченого п. 116 Статуту залізниць, у розмірі 104 723,60 грн.

Водночас, колегія суддів не погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для зменшення на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру штрафних санкцій до 1,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так, підставою для зменшення судом першої інстанції за власною ініціативою розміру штрафних санкцій була наявність інших обставин, які мають істотне значення, а саме обставин щодо повномасштабного військового вторгнення 24.02.2022 російської федерації на територію України та запровадження Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнного стану, який неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та який діє на момент винесення даної постанови.

Суд першої інстанції визначив, що обставини щодо важливого стратегічного значення підприємства відповідача, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій території України, а також у зв`язку з чисельними ракетними обстрілами власними силами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави, є достатніми для наявності підстав для зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій до 1,00 грн.

При цьому, судом зазначено, що наведені обставини в силу приписів ч. 3 ст. 75 ГПК України є загальновідомими та не потребують доказування.

Апеляційний господарський суд вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на наступне.

Правовий аналіз положень ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені/штрафу, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16.

Колегією суддів встановлено, що матеріали даної справи не містять жодних клопотань щодо зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру штрафу.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що розмір штрафу значно перевищує збитки позивача, слід вважати необгрунтованими, оскільки позивачем взагалі не зазначалось про наявність збитків, а відтак за відсутності відповідних доказів суд не міг достовірно оцінити такі обставини та встановити факт перевищення заявленого позивачем штрафу заподіяним йому збитків.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що при вирішенні питання стосовно зменшення розміру штрафних санкцій судам необхідно дотримуватись балансу інтересів сторін у справі.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20.

У постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/22964/17 суд зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

Колегією суддів враховано правову позицію, викладену у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, згідно з якою наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Водночас, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що, як наслідок, покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Слід зважати на той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та впливає на показники господарської діяльності також і позивача. При цьому, невиконання зобов`язань відповідачем щодо термінів доставки вантажу негативним чином впливає на фінансовий стан підприємства позивача, оскільки не дозволяє належним чином забезпечити виробничий процес та, як наслідок, покращити його господарську діяльність.

Варто зазначити, що як позивач, так і відповідач виконують стратегічні завдання для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни та їх діяльність знаходиться під негативним впливом військової агресії, від якої постраждав не тільки відповідач, а постраждали також об`єкти енергетики, що належать АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що також можна вважати загальновідомим фактом, оскільки такі обставини було широко освітлено у публічному просторі.

Разом з тим, при визначенні наявності чи відсутності підстав для зменшення розміру штрафу місцевим господарським судом не було враховано того, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії російської федерації, відповідачем не заперечувався факт такого порушення та не заявлялось клопотання щодо зменшення розміру штрафних санкцій з підстав негативного впливу на діяльність Залізниці військового вторгнення російської федерації на територію України.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити і з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Отже, на думку колегії суддів, зменшення неустойки до 1 гривні фактично нівелює її юридичне значення як регулятора відносин між сторонами та вочевидь не відповідає загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності, а відтак у даному випадку відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, дійшов передчасного висновку про зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажу, а тому нарахування позивачем штрафних санкцій є правомірним.

Перевіривши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за електронними залізничними накладними №№ 45161932, 46250320, 47850441, 48676910, 48679864, 48681795, 48772826, 48774657, 48774673, 48952360, 48958805, 49236052, 49624703, 49624711, 49630056, 49749096, 49779275, 50198563, 50225259, 50242015, 50256601, 50315894 та електронними досильними залізничними накладними №№ 47469390, 45489267, 48685911, 45489267, 48685895, 48685903, 48778179, 49644370, 47425749, 47425756, 49661192, 47532361, 49803711, 45423027, 45423035, 50255215, 45583622, 45583622, 45583622, 50321116, колегія суддів дійшла висновку, що долучений позивачем розрахунок є арифметично вірним, здійснений відповідно до вимог ст. 116 Статуту залізниць, та відповідає розрахунку з урахуванням кількості днів прострочення.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 104 723,60 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Частиною 1 ст. 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 ст. 277 ГПК України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим на підставі п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позовних вимог з прийняттям в частині скасування нового рішення про задоволення позову, та відповідно зміні мотивувальної та резолютивної його частин.

Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, колегією суддів враховано, що оскільки часткове задоволення судом першої інстанції позову обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення неустойки, судовий збір за подання позовної заяви місцевим господарським судом вирішено покласти на відповідача.

Із урахуванням викладеного та положень ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання позовної заяви залишається за відповідачем, а судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 104 722,60 грн., прийнявши в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 у справі №910/20525/21 викласти наступним чином.

«Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (вул. Добролюбова, 20, м. Запоріжжя, 69006, ) штраф у розмірі 104 723 (сто чотири тисячі сімсот двадцять три) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.»

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (вул. Добролюбова, 20, м. Запоріжжя, 69006, ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

6. Матеріали справи №910/20525/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко