ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Справа № 906/294/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився

від боржника: Оніщук Є.О.

від ВДВС: Кошман Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко"

на ухвалу Господарського суду Житомирської області, ухваленого 14.09.22р. суддею Кравець С.Г. о 15:50 год. у м.Житомирі, повний текст складено 19.09.22р.

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р.

у справі № 906/294/21

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "Авіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко"

про стягнення 3 066 437,27грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю-Підприємство "Авіс"

про визнання недійсною додаткової угоди від 27.01.2020р. до договору поставки №1-20/12-19АВ від 20.12.2019р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. про зобов`язання старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593 та постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ТОВ "Цефей-Еко" задовольнити та скасувати постанову старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївна про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593. Зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївна винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593. Зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївна винести постанову про повернення судового наказу від 19.01.2022р., виданий щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21, стягувачу. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає про те, що рішення суду у справі №906/294/21 виконується в частині та у строки, встановлені ухвалою від 28.06.2022р., тому, підстав для вжиття заходів примусового виконання рішення і стягнення виконавчого збору немає, оскільки строк сплати чергових платежів не сплинув. При цьому, крім розстрочки виконання рішення у справі №906/294/21, Господарським судом Житомирської області встановлено по суті відстрочку виконання рішення в частині наступних платежів, визначено періодичність платежів, і обов`язок зі сплати наступних платежів до 01 числа відповідного місяця. Таким чином, враховуючи виконання боржником обов`язку зі сплати чергових періодичних платежів в сумі 520372,99грн., ненастання строку для сплати наступних платежів згідно графіку періодичних платежів встановлених ухвалою від 28.06.2022р., виконавець зобов`язаний був винести постанову про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №68536593 та повернути виконавчий документ стягувачу. Проте, всупереч вищевикладеного, старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївна не вжито заходів щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору, не скасовано заходи примусового виконання та не повернуто виконавчий документ стягувачу, а листами від 29.07.2022р. відмовлено у вжиті вказаних заходів;

- вказує на те, що бездіяльність державного виконавця порушує права ТОВ "Цефей-Еко", який належним чином виконує рішення суду у порядку та строки, встановлені ухвалою від 28.06.2022р., що перешкоджає боржнику здійснювати господарську діяльність у зв`язку з арештом рахунків ТОВ "Цефей-Еко", що також перешкоджає належному виконанню рішення суду у даній справі, а також безпідставно покладає на боржника додатковий грошовий тягар у формі необхідності сплати виконавчого збору в сумі 312 223,80грн., незважаючи на те, що виконавчий збір стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати, а ТОВ "Цефей-Еко" при цьому не порушив на сьогодні графіку сплати чергових платежів;

- на думку скаржника, Господарським судом Житомирської області безпідставно відхилено аргументи ТОВ "Цефей-Еко" щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень п.8 ч.1 ст.37, ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", п.6 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5) надалі Інструкція, п.19 Розділу ІІІ Інструкції, по аналогії застосування вказаних положень у разі відсутності заборгованості зі сплати періодичних платежів, встановлення відстрочки виконання рішення, та у разі встановлення розстрочки виконання рішення до відкриття виконавчого провадження;

- покликається на те, що ТОВ "Цефей-Еко" не оскаржував постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593, та не обґрунтовував необхідність скасування даної постанови у зв`язку з тим, що така постанова була винесена 08.02.2022р. незаконно чи були відсутні законні підстави винесення такої постанови. Боржник вказував на необхідність скасування даної постанови як наслідок встановлення судом розстрочки виконання рішення та добровільного виконання рішення суду, що свідчить про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору згідно пункту 6 Розділу ІІІ Інструкції. Таким чином, оскільки законність постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593, і дії державного виконавця при винесенні 08.02.2022р. даної постанови, не були предметом скарги боржника, скарга в частині обґрунтування відсутності підстав для стягнення з ТОВ "Цефей-Еко" виконавчого збору має також розглядатись господарським судом, який ухвалив рішення, що виконується в межах виконавчого провадження №68536593;

- зазначає про те, що у даній справі вже після відкриття виконавчого провадження, яке при цьому було відкрито до розгляду апеляційної скарги та набрання рішення законної сили, постановлено ухвалу про розстрочку виконання рішення, якою встановлено періодичність здійснення платежів для виконання рішення, розміри та строки здійснення чергових платежів, а також самостійне виконання боржником рішення в порядку та строки встановлені ухвалою від 28.06.2022р., підстави для стягнення з ТОВ "Цефей-Еко" виконавчого збору відсутні, а покладення на боржника додаткового грошового тягаря у формі необхідності сплати виконавчого збору в сумі 312 223,80грн. є несправедливим, з огляду на добровільне виконання рішення боржником;

- також вказує на те, що незважаючи на те, що боржник виконує рішення суду у встановлені строки та порядку, боржником вже сплачено 2 081 491,97грн. з необхідних 3 122 237,97грн., а залишок боргу становить 1 040 746,00грн., які необхідно перерахувати стягувачу двома рівними платежами до 01.11.2022р. та 01.12.2022р. відповідно, через відмову у скасуванні заходів примусового виконання, рахунки та майно боржника залишаються арештованими в межах суми 3 434 461,77грн., що несправедливо до боржника, який самостійно виконує рішення. Такими заходами безпідставно створюються перешкоди для здійснення ТОВ "Цефей-Еко" господарської діяльності, яке при цьому виконує мобілізаційне завдання для Брониківської сільської ради (лист про доведення мобілізаційних завдань від 15.09.2022р. та договір від 01.09.2022р.), і такі заходи примусового виконання рішення взагалі суперечать меті інституту розстрочки виконання рішення;

- крім того, Господарським судом Житомирської області не враховано, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/294/21/5353/22 від 03.10.2022р. матеріали справи №906/294/21 витребувано з Господарського суду Житомирської області.

11.10.2022р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/294/21.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.10.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 та призначено справу №906/294/21 до розгляду на 01.11.2022р. об 14:30год., тощо.

17.10.2022р. через систему "Електронний суд" до Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" - адвоката Оніщука Євгена Олксандровича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/294/21 поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику ТОВ "Цефей-Еко" можливість проведення судового засідання по справі №906/294/21, призначеного 01.11.2022р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022р. задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" - адвоката Оніщука Євгена Олксандровича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/294/21 поза приміщенням суду та забезпечено представнику ТОВ "Цефей-Еко" - адвокату Оніщуку Є.О. участь в судовому засіданні у справі №906/294/21, призначеному на 01.11.2022р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

20.10.2022р. через систему "Електронний суд" до Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" надійшло клопотання про долучення доказів, в яких зазначає про виконання боржником рішення суду у даній справі у строк встановлений ухвалою від 28.06.2022р. та відсутності порушень строків здійснення чергових платежів.

26.10.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшов письмовий відзив від 25.10.2022р. №19.25/2022/49774 на апеляційну скаргу.

26.10.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/294/21 поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області можливість проведення судового засідання по справі №906/294/21, призначеного 01.11.2022р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 27.10.2022р. задоволено клопотання представника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/294/21 поза приміщенням суду та забезпечено представнику Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області участь в судовому засіданні у справі №906/294/21, призначеному на 01.11.2022р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

01.11.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови державного виконавця про зняття арешту з коштів боржника від 27.10.2022р. та про закінчення виконавчого провадження від 28.10.2022р..

Сторони у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, стягувач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання 01.11.2022р. не з`явився, своїх повноважних представників не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю стягувача у справі.

Стягувач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні 01.11.2022р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ТОВ "Цефей-Еко" задовольнити.

Представник Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 01.11.2022р. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р., залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 17.05.2022р., первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс": 2 799 000,00грн. заборгованості, 86 308,26грн. 3% річних, 180 936,67грн. інфляційних втрат, 9 999,37грн витрат на оплату послуг адвоката, 45 993,67грн. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" до Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" про визнання недійсною додаткову угоду від 27.01.2020 до договору поставки №1-20/12-19АВ від 20.12.2019р. - відмовлено.

19.01.2022р. на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 було видано судовий наказ №906/294/21 від 19.01.2022р..

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.06.2022р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" про розстрочку виконання рішення та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню від 27.05.2022р. задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" заборгованості в загальній сумі 3 122 237,97грн., згідно графіку.

22.08.2022р. на адресу Господарського суду Житомирської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" надійшла скарга від 18.08.2022р. на рішення та бездіяльність державного виконавця, в якій боржник просив:

- поновити строк подання скарги та прийняти скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця до розгляду;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Титорчук Любові Миколаївни про стягнення виконавчого збору, винесену 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21.

Зокрема, обґрунтовуючи подану заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" посилається на те, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.06.2022р., яка набрала законної сили з моменту її оголошення 28.06.2022р., судом розстрочено виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" заборгованості в загальній сумі 3122237,97грн., згідно наведеного графіку. Зазначає, що враховуючи виконання боржником обов`язку зі сплати чергових періодичних платежів в сумі 520372,99грн., ненастання строку для сплати наступних платежів згідно графіку періодичних платежів встановлених ухвалою від 28.06.2022р., скаржник вважає, що виконавець зобов`язаний був винести постанову про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №68536593 та повернути виконавчий документ стягувачу. Вказує, що старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Л.М. не вжито заходів щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору, не скасовано заходи примусового виконання та не повернуто виконавчий документ стягувачу, а листами від 29.07.2022р. відмовлено у вжиті вказаних заходів.

Також, заявник у скарзі зазначає, що бездіяльність державного виконавця порушує права ТОВ "Цефей-Еко", який належним чином виконує рішення суду у порядку та строки, встановлені ухвалою від 28.06.2022р.. Вказує, що накладення арешту перешкоджає боржнику здійснювати господарську діяльність і належне виконання рішення суду у даній справі та безпідставно покладає на боржника додатковий грошовий тягар у формі необхідності сплати виконавчого збору в сумі 312223,80грн., незважаючи на те, що виконавчий збір стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати, а ТОВ "Цефей-Еко" при цьому не порушив на сьогодні графіку сплати чергових платежів. Посилаючись на положення п.6 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу МЮУ 29.09.2016р.), згідно з яким у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Вказує, що боржником виконується рішення суду у справі №906/294/21 в частині та строки, встановлені ухвалою від 28.06.2022р.. Тому вважає, що підстав для вжиття заходів примусового виконання рішення і стягнення виконавчого збору нема, оскільки строк сплати чергових платежів не сплинув. Доводить, що господарським судом встановлено по суті відстрочку виконання рішення в частині наступних платежів, визначено періодичність платежів, і обов`язок зі сплати наступних платежів. Посилається на п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" та п.19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, просить зобов`язати старшого виконавця Титорчук Л.М. винести постанови про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593 та про повернення судового наказу стягувачу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.08.2022р. відмовлено у прийнятті до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на рішення та бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любові Миколаївни про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" строк для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця в частині зобов`язання старшого державного виконавця Титорчук Л.М. винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження та винести постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21; скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на рішення та бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. в частині зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії прийнято до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 01.09.2022р..

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.09.2022р. розгляд скарги відкладено на 14.09.2022р..

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. про зобов`язання старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593 та постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 - відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р..

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Водночас, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

В силу ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначені ч.3 вказаної статті, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 вказаної статті).

Частиною 5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підстави знаття арешту визначені ст.59 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Зокрема, пунктом 7 наведеної норми передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2019, передбачено, що у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р., залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 17.05.2022р., первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс": 2 799 000,00грн. заборгованості, 86308,26грн. 3% річних, 180 936,67грн. інфляційних втрат, 9 999,37грн. витрат на оплату послуг адвоката, 45993,67грн. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" до Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" про визнання недійсною додаткову угоду від 27.01.2020р. до договору поставки №1-20/12-19АВ від 20.12.2019р. - відмовлено.

19.01.2022р. на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 було видано судовий наказ №906/294/21 від 19.01.2022р..

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.06.2022р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" про розстрочку виконання рішення та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню від 27.05.2022р. задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" заборгованості в загальній сумі 3 122 237,97грн., згідно графіку.

22.08.2022р. на адресу Господарського суду Житомирської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" надійшла скарга від 18.08.2022р. на рішення та бездіяльність державного виконавця, в якій боржник просив:

- поновити строк подання скарги та прийняти скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця до розгляду;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Титорчук Любові Миколаївни про стягнення виконавчого збору, винесену 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №68536593;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Титорчук Любов Миколаївну винести постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21.

Як вбачається з матеріалів справи, що на виконанні Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №68536593 відкрите на підставі заяви ТОВ - підприємства "Авіс" №31 від 24.01.2021р. про примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/294/21 (а.с.140).

Зокрема, 08.02.2022р. старшим державним виконавцем Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Л.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Житомирської області №906/294/21, виданого 19.01.2022р., про стягнення з ТОВ "Цефей-Еко" на користь ТОВ - підприємства "Авіс" 2799000,00грн. заборгованості, 86308,26грн. 3% річних, 180936,67грн. інфляційних втрат, 9999,37грн. витрат на оплату послуг адвоката, 45993,67грн. витрат по сплаті судового збору (ВП №68536593) (а.с.143, т.4).

Також, 08.02.2022р. державним виконавцем Титорчук Л.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 312223,80грн., постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.144-145, т.4).

В подальшому, 18.04.2022р. старшим державним виконавцем Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Л.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 3434837,77грн. (а.с.180, т.4).

27.06.2022р. старшим державним виконавцем Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Л.М. було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 3434837,77грн (а.с.201, т.4).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.06.2022р., зокрема, розстрочено виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 щодо стягнення з ТОВ "Цефей-Еко" на користь ТОВ - підприємство "Авіс" заборгованості в загальній сумі 3 122 237,97грн., згідно наступного графіку: до 01 липня 2022р. - 520372,99грн.; до 01 серпня 2022р. - 520372,99грн.; до 01 вересня 2022р. - 520372,99грн.; до 01 жовтня 2022р. - 520372,99грн.; до 01 листопада 2022р. - 520372,99грн.; до 01 грудня 2022р. - 520373,02грн..

07.07.2022 ТОВ "Цефей-Еко" звернулося до Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просило винести постанову про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №68536593 та повернути судовий наказ від 19.01.2022р., виданий з метою примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 (а.с.206, 212, т.4).

29.07.2022р. ТОВ "Цефей-Еко" звернулося до Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просило винести постанову про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №68536593 та повернути судовий наказ від 19.01.2022р. виданий з метою примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21 (а.с.219-220, т.4).

29.07.2022р. Новоград-Волинський відділ ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідь на звернення ТОВ "Цефей-Еко", надіслав листи №19.25-2022/29742, №19.25-2022/29749 щодо повернення виконавчого документа стягувачу, в яких зазначив, що надання судом розстрочки виконання рішення не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, а оскільки на час надання судом розстрочки виконання рішення, виконавче провадження вже було відкрито 08.02.2022р. на загальну суму боргу 3122237,97грн. та 08.02.2022р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 312223,80грн., то виконавчий збір підлягає сплаті у повному обсязі (а.с.205, 218, т.4).

Також, як встановлено судом апеляційної інстанції, що за даними Новоград-Волинський відділ ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції боржником по ВП №68536593 повністю виконано наказ Господарського суду Житомирської області від 19.01.2022р. №906/294/21.

Зокрема, 27.10.2022р. державним виконавцем винесено постанову ВП №68536593 про зняття арешту з коштів боржника.

28.10.2022р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68536593 за п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас, стосовно вимоги боржника про скасування постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Л.М. про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593, слід зазначити наступне.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.08.2022р., зокрема, відмовлено у прийнятті до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на рішення та бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любові Миколаївни про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593.

Як свідчать матеріали справи, боржником не було оскаржено ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.08.2022р. в частині відмови у прийнятті до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на рішення та бездіяльність державного виконавця від 18.08.2022р. в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Любові Миколаївни про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593.

Водночас слід зазначити, що згідно п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За змістом п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу та про стягнення основної винагороди.

Отже, постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців чи приватних виконавців.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця урегульовано статтею 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначених нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Частинами 1 та 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Імперативною нормою - ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження, зокрема, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018р. у справі №921/16/14-г/15, у справі №127/9870/16-ц та у справі №2-01575/11, від 28.11.2018р. у справі №2-01575/11, від 13.03.2019р. у справі №545/2246/15-ц, від 03 та 10.04.2019р. року у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц відповідно, від 29.05.2019р. у справі №758/8095/15-ц, від 02.10.2019р. у справі №766/10138/17-ц, від 16.10.2019р. у справі №1940/1957/18, від 15.01.2020р. у справі №1.380.2019.001073 та від 29.09.2020р. у справі №295/6656/14-ц.

Також, схожі спори як адміністративні було розглянуто Верховним Судом у складі суддів Касаційного адміністративного суду постановами від 11.06.2020р. у справі №160/10713/19, від 26.03.2020р. у справі №814/1506/17.

При цьому, слід роз`яснити, що скаржник не позбавлений права на звернення до суду відповідної юрисдикції з відповідною заявою про скасування постанови старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Титорчук Л.М. про стягнення виконавчого збору, винесеної 08.02.2022р. в межах виконавчого провадження №68536593, про що зазначалось вище.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Житомирської області про відсутність підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" від 18.08.2022р. на бездіяльність старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титорчук Л.М. в частині зобов`язання старшого державного виконавця Титорчук Л.М. винести постанову про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження та винести постанову про повернення стягувачу судового наказу від 19.01.2022р., виданого щодо примусового виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021р. у справі №906/294/21.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 14.09.2022р. у справі №906/294/21 без змін.

2. Справу №906/294/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" листопада 2022 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.