РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2022Справа № 910/10049/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Старовойтова Є. А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до 1) Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" (вул. Ромоданова, буд. 19-А, м. Київ, 04106, )

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича (вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, літ. А, 01024, ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про визнання рішення загальних зборів кооперативу недійсним

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" (далі - відповідач-1; кооператив) та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича (далі - відповідач-2) про визнання рішення загальних зборів кооперативу недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протокол зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації і індивідуальних гаражів "Лада-2" від 20.06.2018, суперечить ст. 15, 16 Закону України "Про кооперацію" та статуту відповідача-1, оскільки прийнятий неналежним органом управління, в свою чергу відповідач-2, здійснивши реєстраційну дію щодо зміни відомостей про керівника відповідача-1, не перевірив повноваження заявника, внаслідок чого вніс недостовірні відомості до ЄДР, у зв`язку з чим позивач як член кооперативу звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленого протоколом від 20.06.2018, визнання незаконними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича (свідоцтво №3711), які полягають у безпідставному внесенні 22.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" та скасування відповідного реєстраційного запису.

Одночасно з позовною заявою позивачем також подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

11.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду позивачем подано заяву з доказами усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 підготовче засідання відкладено на 13.10.2021.

04.10.2021 до відділу діловодства суду від Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" надійшов відзив на позову заяву, у якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що в період з 26.02.2018 по 20.06.2018 позивач та колишній бухгалтер були відсутні на робочому місці та фактично не здійснювали будь-яких дій щодо організації діяльності кооперативу; та під час правління позивач не здійснював виплати заробітних плат, у зв`язку з чим виникла необхідність обрати нового голову; позивач був повідомлений про проведення загальних зборів оголошенням на вхідних дверях будинку; 29.05.2018 позивачем були викрадені всі документи кооперативу; не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи є підставами для визнання недійними прийнятих ними рішень; відповідачем не порушено право позивача, натомість позивач порушував права інших членів кооперативу.

Також 04.10.2021 до відділу діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, клопотання про залишення позову без розгляду та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03.11.2021.

29.10.2021 до відділу діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача-1, у якій позивач зазначає, що розміщене оголошення не є належним та допустимим доказом на підтвердження обізнаності позивача про проведення загальних зборів; факт крадіжки позивачем документів кооперативу є недоведеним, а посилання на нього безпідставним; клопотання про застосування строків позовної давності є безпідставним, оскільки про оспорюване рішення позивач довідався лише 13.07.2018, після чого звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації документи з реєстраційної справи Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", що надійшли від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича згідно його супровідного листа від 22.06.2018 №231/01-09 та пов`язані з проведеною ним реєстраційною дією від 22.06.2018 відносно зміни керівника даної юридичної особи, а також останню редакцію статуту даного кооперативу; підготовче засідання відкладено на 02.12.2021.

24.11.2021 до відділу діловодства суду представником Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подано частину доказів, витребуваних ухвалою суду від 03.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 повторно витребувано у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації останню редакцію статуту Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", підготовче засідання відкладено на 23.12.2021.

20.12.2021 до відділу діловодства суду представником Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подано витребувані судом докази.

21.12.2021 до відділу діловодства суду представником Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач-1 зазначає, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, є необґрунтованими та безпідставними з огляду на преюдиційні встановлені факти та пропуск позивачем позовної давності.

21.12.2021 до відділу діловодства суду представником відповідача-1 подано, також, клопотання про приєднання доказів (ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження, нотаріальні заяви).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 підготовче засідання відкладено 12.01.2022.

30.12.2021 до відділу діловодства суду від Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" надійшло клопотання про приєднання доказів (наказ про відмову у задоволенні скарги №2631/7 від 02.10.2020, висновок колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції від 31.07.2020.

12.01.2022 до відділу діловодства суду Равіном Вадимом Львовичем подано пояснення, у яких позивач, зокрема, зазначає, що ухвала слідчого судді від 09.11.2021 у справі №761/35792/21 не є належним доказом на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

12.01.2022 вказані пояснення також надійшли на електронну пошту суду.

Підготовче засідання, призначене на 12.01.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 підготовче засідання призначено на 02.02.2022.

У підготовчому засіданні 02.02.2022 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання відповідача-1 про витребування доказів.

Так, за приписами частини 1, 2, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У відповідності до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки заявником у клопотанні від 25.09.2021 не доведено підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа та причин неможливості отримати цей доказ самостійно, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/10049/21 до розгляду по суті на 24.02.2022.

Розгляд справи по суті, призначений на 24.02.2022, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 розгляд справи по суті призначено на 29.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 розгляд справи по суті відкладено на 03.08.2022.

Розгляд справи по суті, призначений на 03.08.2022, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 розгляд справи по суті призначено на 07.09.2022.

У судовому засіданні 07.09.2022 суд оголосив перерву розгляду справи по суті до 08.09.2022.

08.09.2022 до віддіду діловодства суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення, у яких позивач зазначає, що поданий ним позов у справі №761/2243/19 стосується захисту трудових прав позивача та природа спірних правовідносин і правовідносин у цій справі є різною.

08.09.2022 вказані пояснення надійшли також на електронну пошту суду.

У судовому засіданні 08.09.2022 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач-1 посилається на факт звернення ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування рішення зборів, скасування реєстрації, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі №761/2243/19.

Відповідно до пункту 3) частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України до справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, належать справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Дослідивши склад учасників, предмет і підстави позову у справі №761/2243/19, суд дійшов висновку що такий не є тотожним позову у даній справі, оскільки спрямований на захист трудових прав позивача, в той час як спір у даній справі стосується корпоративних прав позивача на участь в управління кооперативом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 08.09.2022 суд оголосив перерву розгляду справи по суті до 05.10.2022.

У судовому засіданні 05.10.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представники відповідача-1 проти задоволення позову заперечили, просили відмовити, відпвоідач-2 взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про дати, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 05.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 був керівником Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" (далі - кооператив), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 03.04.2013.

Рішенням зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленим протоколом від 20.06.2018 (далі - протокол), припинено повноваження голови правління кооперативу (керівника) Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" ОСОБА_1 з 19.06.2018 та обрано нового голову ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу на засіданні уповноважених кооперативу були присутні 23 уповноважених, що складає більше 2/3 від загальної кількості.

21.06.2018 Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича із заявою, підписаною керівником ОСОБА_3 , про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що протокол зборів уповноважених кооперативу прийнятий неналежним органом управління, при цьому з протоколу неможливо встановити осіб, та якими документами підтверджуються їхні повноваження на участь у зборах, крім того позивача як члена кооперативу про проведення загальних зборів в установленому законом порядку повідомлено не було.

Водночас, позивач зазначає, що відповідачем-2 під час здійснення реєстраційної дії про зміну керівника відповдіача-1 не було перевірено подані документи на відповідність чинному законодавству та статуту відповідача-1, як і не перевірено повноважень заявника, внаслідок чого до Єдиного державного реєстру були внесені недостовірні відомості, у зв`язку з чим дії відпідовідача-2 є протиправними, а внесений реєстраційний запис таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач-1, в свою чергу, заперечує проти позову з підстав того, що позивач був повідомлений про проведення загальних зборів шляхом розміщення оголошення на вхідних дверях будинку за адресою свого проживання, у зв`язку з чим 29.05.2018 здійснив крадіжку всіх документів кооперативу, при цьому рішення загальних зборів членів кооперативу від 20.06.2018 є законним та прийнятим відповідно до всіх процедур скликання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи та, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Статтею 12 Закону України "Про кооперацію" визначено, що основними правами членів кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Своє право брати участь в управлінні кооперативом учасники реалізують через загальні збори членів кооперативу, які є вищим органом управління кооперативу, шляхом голосування на них за принципом: кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. (ст. 15 Закону України "Про кооперацію").

По суті, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №916/400/18 від 12.12.2018.

З викладеного вбачається, що саме на відповідача-1 покладений обов`язок забезпечення належної процедури скликання загальних зборів членів кооперативу для реалізації ними свого права на участь в управлінні кооперативом.

Статтею 15 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Частиною третьою статті 41 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом п. 5.2. Статуту Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", прийнятого протоколом №17 від 09.04.1997 (далі - статут) загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) скликаються правлінням кооперативу не рідше одного разу на рік (п.п. 5.2.11 статуту); позачергові скликаються в 10-денний строк на вимогу не менш ніж третини членів кооперативу, а також на вимогу ревізійної комісії кооперативу (п.п. 5.2.12 статуту).

Однак, відповідачем-1 під час розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів повідомлення позивача про дату час і місце проведення загальних зборів 20.06.2018, а лише зазначено про розміщення повідомлення на вхідних дверях будинку.

При цьому, відсутність чітко визначеної процедури скликання зборів у статуті Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" не звільняє відповідача-1 від обов`язку доказування тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Слід зазначити, що обраний особою, що складає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача-1, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №916/2584/18, від 06.02.2020 у справі №906/307/19, від 03.03.2020 у справі № 922/756/19, від 21.04.2020 у справі № 927/411/19, від 05.05.2020 у справі № 916/1996/19, від 08.07.2020 у справі № 905/1134/19, від 05.11.2020 у справі № 910/12792/19.

Не є підтвердженням своєчасної обізнаності позивача про проведення загальних зборів 20.06.2018, також, відомості, наведені у заявах свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки містять лише зазначення про інформування членів кооперативу шляхом розміщення оголошення на території кооперативу, телефонних дзвінків та смс-повідомлень, на підставі чого неможливо встановити факт реального повідомлення позивача про проведення загальних зборів за 10 днів до їх проведення, водночас положеннями статуту відповідача-1 не передбачено жодного з наведених способів повідомлення учасників кооперативу.

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень в осіб, які брали участь у зборах та прийняття рішення неналежним органом управління суд зазначає наступне.

Основними принципами кооперації згідно із статтею 4 Закону України "Про кооперацію" є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

Згідно положень статті 15 Закону України "Про кооперацію" у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про кооперацію" виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу.

Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.

Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років.

Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

Пунктом 5.1. статуту Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" визначено, що вищим органом управління кооперативом є загальні збори (збори уповноважених), які для керівництва поточними справами збирають голову правління та правління кооперативу. Уповноважені обираються загальними зборами на термін у три роки по нормі: один уповноважений від п`ятнадцяти членів кооперативу.

У протоколі зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" від 20.06.2018 зазначено, що на засіданні присутні 23 уповноважених, що складає більше 2/3 від загальної кількості, а саме: уповноважені ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Однак, належних да допустимих доказів обрання вказаних осіб уповноваженими Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" матеріали справи не містять.

При цьому, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань загальна кількість членів кооперативу становила 420 осіб.

Відсутність під час проведення загальних зборів переліку членів кооперативу, які мають право на участь у загальних зборах, унеможливлює встановлення їх правомочності і тому є підставою для визнання недійсними прийнятих цими зборами рішень (п. 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 908/484/18.

При цьому, в статті 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності повноважень осіб на участь у зборах уповноважених кооперативу, які відбулись 20.06.2018, суду не доведений факт наявності кворуму для прийняття рішення про зміну голови правління кооперативу (керівника) Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2".

Суд не враховує посилання відповідача-1 на факт викрадення позивачем документів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2".

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За приписами частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів притягувався позивача до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд не бере до уваги посилання відповідача-1 на факт викрадення позивачем документів кооперативу.

Крім того, не може бути прийнятий судом як допустимий доказ наданий відповідачем відеозапис від 29.05.2018, що міститься на DVD-диску, оскільки всупереч вимогам ч. 2 ст. 96 Господарського процесульного кодексу України не засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" або в іншому порядку засвідчення електронної копії електронного доказу, передбаченому законодавством.

Таким чином, враховуючи факт неналежного повідомлення позивача про дату час і місце проведення загальних зборів 20.06.2018 та факт прийтяння рішення на цих зборах про зміну керівника неправомочним складом уповноважених кооперативу, які не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним рішення загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленого Протоколом зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" від 20.06.2018.

Водночас, під час розгляду справи відповідачем-1 заявлено про застосування строків позовної давності, з огляду на те, що позивачем порушено спеціальну позовну давність в один рік, передбачену п. 8 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Як визначено статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Скорочений строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, встановлений пунктом 8 частини другої статті 258 ЦК України, який набув чинності 17.06.2018 відповідно до Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", застосовується лише до оскарження рішень ТОВ та ТДВ і не застосовується до вимог про визнання недійсним рішення інших юридичних осіб, у тому числі рішень загальних зборів кооперативу. Зважаючи на суть спірних правовідносин, вимоги Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", яким встановлена спеціальна позовна давність щодо вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, не можуть застосовуватися за аналогією закону до вимог про оскарження рішень загальних зборів кооперативу відповідно до статті 8 Цивільного кодексу України. У такому разі, оскільки інше не передбачено законом, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 904/686/19.

Таким чином, помилковими є посилання відповідача на строк спеціальної позовної давності, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, у даному випадку до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

За змістом частини 5 статті 267 якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який діяв до моменту звернення позивача з позовом.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258 пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 09.06.2021 (дата на поштовому конверті, у якому надійшла позовна заява), та вимоги позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу від 20.06.2018, трирічна позовна давність щодо цих вимог у справі позивачем не пропущена.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича та скасування реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни відомостей про керівника кооперативу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За приписами пункту 13) частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи (крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб) та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Отже, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру щодо зміни керівника юридичної особи відповідача-1 на підставі документів, поданих особою, яка не має на це повноважень, документів, які суперечать законам України, не відповідає принципу верховенства права, а також встановленим статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" засадам об`єктивності, достовірності та повноти.

Водночас, спір про скасуваня реєстраційоного запису щодо зміни керівника відповідача-2 має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням прав позивача на участь в господарській діяльності кооперативу.

Приватний нотаріус не може виступати належним відповідачем у такому спорі, він лише зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування реєстраційного запису про зміну керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" незалежно від того, чи був він залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17, а також постановах Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 357/14242/19, від 21.06.2022 у справі № 357/386/20, від 29.06.2022 року у справі №565/1413/20, від 27.07.2022 у справі № 363/4102/19 та інших.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення вимоги про скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та відмову у задоволенні вимоги про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича, які полягали у безпідставному внесенні 22.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2".

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи відповідачем-1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення позивача про проведення загальних зборів 20.06.2018 як і не надано доказів правомочності вказаних загальних зборів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленого Протоколом зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" від 20.06.2018.

3. Скасувати реєстраційний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим Володимиром Володимировичем (свідоцтво №3711), згідно якого 22.06.2018 змінено відомості про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", , з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 .

4. Стягнути з Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" (вул. Ромоданова, буд. 19-А, м. Київ,04106, ) в дохід Державного бюджету України 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідний наказ.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тектсу рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2022.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА