Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання П`янковській Т.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали
позивача (стягувача) Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича АДРЕСА_1
про стягнення 209 858,46 грн.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився.
від відповідача: Бондарець Р.Б.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа - підприємець Гема Ігор Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" про стягнення 209 858,46 грн., а саме 197 428,53 грн. основного боргу та 12 429,93 грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 081119 від 08.11.2019 року в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі. за наявності якої позивачем нарахована пеня.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 року, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також з урахуванням наданих стороною заяв по суті справи та доказів, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 07.07.2021 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 року у зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче засідання відкладено на 28.07.2021 року.
Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. у відпустці судове засідання призначене на 01.09.2021 року не відбулось.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року розгляд справи по суті призначено на 30.09.2021 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи по суті відкладено на 11.11.2021 року.
Проте, судове засідання призначене на 11.11.2021 року не відбулось.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 року розгляд справи призначено на 02.12.2021 року.
У судових засіданнях з розгляду справи по суті 02.12.2021 та 23.12.2021 року протокольно оголошено перерву на 23.12.2021 та 19.01.2022 року відповідно.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" ПІТ-ЛЕЙН" 197 428,53 грн. основного боргу та 12 429,93 грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 147,88 грн.

В свою чергу через відділ діловодства суду 26.01.2022 року від позивача надійшла заява б/н від 21.01.2022 року про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі № 910/20789/20, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 22 350,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 910/20789/20. Заява разом з доказами направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу долучена судом до матеріалів справи.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі № 910/20789/20 ухвалено судом в порядку загального позовного провадження та під час винесення рішення від 19.01.2022 року питання про судові витрати позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, судом здійснюється розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/20789/20 в судовому засіданні за участю представників сторін.

Отже, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 03.03.2022 року.

Проте, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану з 24.02.2022 року судове засідання, призначене на 03.03.2022 року, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 року з урахуванням норм статті 3 Конституції України та положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення призначено на 20.07.2022 року.

Судом доведено до відома, що до початку судового засідання засобами електронного зв`язку від представника позивача 17.06.2022 року надійшла заява б/н від 17.06.2022 року про розгляд справи без участі позивача та його представника в судовому засіданні 20.07.2022 року. Заява судом долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат 20.07.2022 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 18.08.2022 року.

В свою чергу, засобами електронного зв`язку 15.08.2022 року представником позивача подано заяву б/н від 15.08.2022 року про розгляд справи без участі позивача та його представника та надання додаткових пояснень щодо розподілу судових витрат у справі № 910/20789/20, в якій також підтримано в повному обсязі подану заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Заява судом долучена до матеріалів справи.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 18.08.2022 року суду не надано.

В судові засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення 20.07.2022 року та 18.08.2022 року з`явився уповноважений представник відповідача, позивач особисто та/або його уповноважений представник в судові засідання не з`явився.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення позивача про розгляд заяви судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 01.06.2022 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження позивача, а саме: вул. Герцена 35, кв. 62, м. Київ, 04050, та яка співпадає з місцезнаходженням позивача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ухвала суду від 01.06.2022 року повернута відділенням поштового зв`язку 08.07.2022 року неврученою позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Поряд із цим про дату, час і місце розгляду даної справи 20.07.2022 року уповноважений представник позивача - адвокат Микитишин О.М. повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 755.

Докази вручення позивачеві ухвали суду від 20.07.2022 року станом на час проведення судового засідання 18.08.2022 року в матеріалах справи відсутні.

Судом здійснено запит з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 288, згідно якого встановлено, що останнє станом на 27.07.2022 року знаходиться у точці видачі/доставки та адресату не вручене.

При цьому про дату, час та місце проведення засідання по розгляду заяви 18.08.2022 року позивач також повідомлявся шляхом надсилання судом засобами електронного зв`язку на електронну адресу ФОП Гема І.М., зазначену в позовній заяві, а саме: , копії ухвали суду від 20.07.2022 року про оголошення перерви в судовому засіданні, факт отримання якої 22.07.2022 року підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронної скриньки.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, особисто та/або його представник не прибув в судові засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по суті та враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача та/або його представника, суд здійснював розгляд заяви 18.08.2022 року виключно за наявними матеріалами за відсутності позивача ФОП Гема І.М. особисто та/або його представника.

У судовому засіданні з розгляду заяви позивача по суті 18.08.2022 року представник відповідача проти задоволення заяви заперечував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому як свідчать матеріали справи, під час прийняття рішення у даній справі 19.01.2022 року судом не було вирішено питання судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, позивачем у поданій суду першій заяві по суті спору - позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, розмір яких становить 7300,00 грн., а саме витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані зі складенням та оформленням згідно ГПК позовної заяви по спірному питанню - 5300,00 грн., представництвом інтересів у суді з розрахунку за одне судове засідання - 2000,00 гривень, а також складанням процесуальних документів та документів по суті справи - відповідно до Договору про надання правової допомоги та підтверджуючих документів, які будуть надані в ході судового розгляду.

Окрім цього через відділ документообігу суду 27.04.2021 року позивачем подано заяву б/н від 26.04.2021 року про обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої сума витрат позивача на професійну правничу допомогу склала 11 500,00 грн. та в якій останній повідомляв суду про те, що докази щодо розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі у відповідності до п. 8 ст. 129 ГПК України.

Також як встановлено судом за матеріалами справи, позивачем 01.09.2021 року через канцелярію суду було подано клопотання б/н від 31.08.2021 року про приєднання документів до матеріалів справи №910/20789/20 щодо витрат на правову допомогу, згідно якого загальну сума витрат позивача на професійну правничу допомогу складала 17500,00 грн., з урахуванням 6000,00 грн. за послуги з представництва інтересів позивача в судових засіданнях (в частині вартості послуг в сумі 2000,00 грн. за участь в засіданні, що не відбулось 01.09.2021 року, послуги виключені позивачем в заяві б/н від 26.01.2022 року).

Згідно поданого в судовому засіданні 02.12.2021 року представником позивача клопотання б/н від 02.12.2021 року про приєднання до матеріалів справи №910/20789/20 документів щодо витрат на правову допомогу та поданого в судовому засіданні 23.12.2021 року клопотання б/н від 23.12.2021 року сума витрат позивача на професійну правничу допомогу збільшилась на вартість представництва інтересів позивача в судовому засіданні 02.12.2021 року - 2000,00 грн. та в загальній сумі складає 17500,00 грн., а також враховуючи судове засідання 23.12.2021 року збільшилась додатково на 2000,00 грн. та в загальній сумі складає 19500,00 грн.

Окрім цього представником позивача в судовому засіданні 19.01.2022 року було подано клопотання б/н від 19.01.2022 року про приєднання до матеріалів справи №910/20789/20 документів щодо витрат на правову допомогу, згідно якого сума витрат на професійну правничу допомогу додатково складала 3 300,00 грн., враховуючи ознайомлення з матеріалами справи, складення клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та участь представника в судовому засіданні 19.01.2022 року, та всього складає 22800,00 грн.

Узагальнені розміри понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі ФОП Гема І.М. викладено в заяві б/н від 21.01.2022 року про розподіл судових витрат по справі № 910/20789/20, та які, як зазначено позивачем, остаточно складають 22 350,00 грн.

Наразі, як встановлено судом, заява щодо розподілу судових витрат по справі № 910/20789/20 шляхом ухвалення додаткового рішення подана заявником 23.01.2022 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті), тобто враховуючи дату ухвалення рішення суду 19.01.2022 року - з дотриманням встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України строків.

В свою чергу, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду заяви позивача щодо розподілу судових витрат по справі № 910/20789/20 в порядку статті 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору про надання правової допомоги № 32/2020 від 18.12.2020 року; копію Додатку №1 від 18.12.2020 до вказаного Договору; копію Додаткової угоди від 31.12.2021 року про внесення змін до Договору №32/2020 про надання правової допомоги від 18.12.2020 року; копії рахунків - фактур № 0018 від 18.12.2020 року, № 0002 від 03.03.2021 року, № 0004 від 23.03.2021 року, №0008 від 07.07.2021 року, №0010 від 28.07.2021 року, № 0014 від 30.08.2021 року, №0015 від 01.12.2021 року, №0016 від 21.12.2021 року; копії Актів приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.03.2021 року, від 28.07.2021 року, від 31.08.2021 року, від 02.12.2021 року, від 23.12.2021 року, від 14.01.2022 року; копії квитанцій на оплату послуг з надання правової допомоги №000-18/20 від 23.12.2020 року, №000-02/21 від 15.03.2021 року, №000-04/21 від 25.03.2021 року, №000-08/21 від 07.07.2021 року, №000-10/21 від 28.07.2021 року, №000-14/21 від 31.08.2021 року, №000-15/21 від 02.12.2021 року, №000-16/21 від 23.12.2021 року, №000-17/21 від 14.01.2022 року.

Поряд з цим, до матеріалів позовної заяви позивачем додано ордер АА №0007481 від 18.12.2020 року на надання правничої допомоги Фізичній особі - підприємцю Гемі І.М. на підставі Договору № 32/2020 про надання правової допомоги від 18.12.2020 року у Господарському суді міста Києва адвокатом Микитишин Оксаною Миколаївною, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Микитишин Оксани Миколаївни № 5380 від 19.04.2013 року.

Наразі, як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів ФОП Геми І.М. під час розгляду справи № 910/20789/20 здійснювалось адвокатом Микитишин О.М., якою було підготовано позовну заяву, а також підготовано, підписано і подано від імені ФОП Гема І.М., зокрема, відповідь на відзив, клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції, заяву про обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також чотири клопотання про приєднання до матеріалів справи документів щодо витрат на правову допомогу, заяву щодо розподілу витрат та додаткові пояснення щодо розподілу судових витрат у справі.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Так, за умовами укладеного 18.12.2020 року між позивачем - ФОП Гема І.М. (клієнт за договором, позивач у справі) та адвокатом Микитишин О.М. (адвокат за договором) Договору про надання правової допомоги № 32/2020 (далі - Договір) та Додатку №1 від 18.12.2020 року до нього, клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту за плату правову допомогу, а саме: здійснення представництва інтересів та захист і забезпечення прав клієнта зі спірних питань, що пов`язані зі стягненням на користь ФОП Гема І.М. грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІТ-ЛЕЙН» (), в тому числі у спосіб вирішення спірного питання в судовому порядку шляхом участі в судових органах всіх інстанцій (в Господарському суді міста Києва, в апеляційних, касаційних судах) органах ДВС України та в інших органах державної влади, установах, підприємствах та організаціях, незалежно від організаційної форми та галузевої приналежності, що випливають із суті правової допомоги, яка надається клієнту згідно з положеннями даного Договору.

Згідно п. 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.12.2021 року договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (у разі їх наявності) та діє до 31.12.2022 року включно.

Відповідно до п. 4.1 Договору розмір винагороди адвоката встановлюється виходячи із обсягу фактично наданих послуг.

Згідно п. 4.2 Договору вартість послуг за даним Договором визначається згідно з розцінками на послуги, вказані у додатку, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Зокрема, Додатком № 1 від 18.12.2020 року до Договору визначено перелік та вартість послуг, що надаватимуться/можуть бути надані за необхідності в межах розгляду справи в суді.

Згідно п.2.3 Додатку №1 від 18.12.2020 року до Договору правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання - передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печаткам (за їх наявності); адвокат надає клієнту акт приймання - передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце); за домовленістю між сторонами Договору акт приймання-передачі наданої правової допомоги підписується сторонами на загальну кількість послуг, що були надані в межах розгляду справи про спірне питання, визначеного п.п. 1.1 Договору протягом дії Договору.

Як встановлено судом, між позивачем та адвокатом на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 32/2020 від 18.12.2020 року було погоджено та підписано Акти приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.03.2021 року, від 28.07.2021 року, від 31.08.2021 року, від 02.12.2021 року, від 23.12.2021 року, від 14.01.2022 року, в яких відображено перелік фактично наданих послуг в межах розгляду справи №910/20789/20 на суми 11050,00 грн., 4000,00 грн., 2000,00 грн., 2000,00 грн., 2000,00 грн., 3300,00 грн. відповідно, на загальну суму 24350,00 грн.

Наведені Акти підписані повноважним представником позивача (клієнта) та адвокатом без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг про надання правничої допомоги за Договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Зокрема, позивачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за Договором надано суду копії квитанцій на оплату послуг з надання правової допомоги №000-18/20 від 23.12.2020 року, №000-02/21 від 15.03.2021 року, №000-04/21 від 25.03.2021 року, №000-08/21 від 07.07.2021 року, №000-10/21 від 28.07.2021 року, №000-14/21 від 31.08.2021 року, №000-15/21 від 02.12.2021 року, №000-16/21 від 23.12.2021 року, №000-17/21 від 14.01.2022 року, згідно яких позивачем на підставі виставлених рахунків - фактур № 0018 від 18.12.2020 року, № 0002 від 03.03.2021 року, № 0004 від 23.03.2021 року, №0008 від 07.07.2021 року, №0010 від 28.07.2021 року, № 0014 від 30.08.2021 року, №0015 від 01.12.2021 року, №0016 від 21.12.2021 року здійснено оплату наданих адвокатом послуг на загальну суму 24350,00 грн.

При цьому судом прийнято до уваги викладені в заяві від 15.08.2022 року пояснення представника позивача щодо неврахування під час вирішення питання судових витрат послуг з представництва в засіданні 01.09.2021 року (акт від 31.08.2021 року) вартістю 2000,00 грн., оскільки судове засідання 01.09.2021 року не відбулось.

Отже, загальна вартість наданих за Договором про надання правової допомоги та заявлених до стягнення з відповідача послуг становить 22350,00 грн.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, від відповідача не надходило письмових заперечень щодо заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості, проте в судовому засіданні 18.08.2022 року з розгляду по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача заперечував проти вказаної заяви ФОП Гема І.М. та просив відмовити в її задоволенні повністю.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані позивачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Також за результатами здійсненого судом аналізу наданих позивачем доказів, в тому числі Актів приймання - передачі наданої правової допомоги за Договором на суму 22350,00 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Зокрема, суд зазначає про включення до складу наданих адвокатом послуг із встановлення стану розгляду позовної заяви протягом розгляду справи №910/20789/20 в суді вартістю 1000,00 грн., які, на переконання суду, не можуть бути виділені в окремий вид послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються іншими послугами з правової допомоги.

Окрім цього позивачем не наведено в поданій заяві процесуальної доцільності надання під час розгляду справи № 910/20789/20 кількох окремих клопотань про приєднання до матеріалів справи документів щодо витрат на правову допомогу, понесених позивачем, тобто не враховано принцип процесуальної економії (ефективності, розумності та раціональності судового процесу), який дозволяє розглянути справу в цілому в розумні строки, запобігає зловживанню сторонами своїми процесуальними правами, а також гарантує бережне ставлення до ресурсів всіх учасників справи.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем завищено заявлену до стягнення з відповідача вартість послуг з участі адвоката в судових засіданнях 07.07.2021 року, 28.07.2021 року, 02.12.2021 року, 23.12.2021 року, 19.01.2022 року в загальній сумі 10000,00 грн., оскільки тривалість судових засідань становила 10 хвил., 7 хвил., 43 хвил., 1 год. 30 хвил. та 25 хвил. та загалом складає менше трьох годин.

Поряд із цим не можуть бути покладені на відповідача витрати послуг з ознайомлення представника позивача з матеріалами справи, зокрема, включені в сумі 850,00 грн. до складу акту від 14.01.2022 року, як такі, що за умови звернення представника позивача до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 28.12.2021 року не були надані фактично.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з відповідача саме в розмірі 22350,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником позивача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом ФОП Гема І.М. документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 14700,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву стягувача Фізичної особи - підприємця Геми Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/20789/20 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" (вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 7-А, м. Київ, 04070, ) на користь Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 14700,00 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні заяви стягувача відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01 жовтня 2022 року.

Суддя А.М.Селівон