ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2022 Справа № 914/1398/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях
за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства оборони України
за участю у справі Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону
про зобов`язання укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договорів оренди нерухомого державного майна

за участю представників:
від позивача не з`явився
від відповідача ОСОБА_2
від третьої особи ОСОБА_3
від прокуратури ОСОБА_4 .

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договору оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017р. та до договору оренди нерухомого державного майна №69 від 19.06.2018р.
Ухвалою суду від 04.07.2022р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.08.2022р. було задоволено заяву Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про вступ прокурора у справу та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.
Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.
Позивач в судове засідання 27.10.2022р. не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Слід зазначити, що участь позивача в судовому засіданні не визнавалась судом обов`язковою.
Представник відповідача в судовому засіданні 27.10.2022р. проти задоволення позову заперечив, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи в судовому засіданні 27.10.2022р. проти задоволення позову заперечив, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, що наведені у поясненні Міністерства оборони України щодо позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Представник прокуратури в судовому засіданні 27.10.2022р. проти задоволення позову заперечив, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, що наведені у поясненні Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону щодо позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників відповідача, третьої особи та прокуратури, суд встановив таке.
20.06.2017р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №80, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 (майно), загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.12.2016р. і становить за незалежною оцінкою 842056,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою надання послуг з ремонту, реставрації та виготовлення меблів під замовлення (інше використання).
Пунктом 5.9. договору №80 від 20.06.2017р. передбачено, що орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі нього в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Згідно із пунктом 5.14. договору №80 від 20.06.2017р., орендар зобов`язується у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
Відповідно до пункту 10.1. договору №80 від 20.06.2017р., цей договір укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017р. по 17.06.2020р.
Пунктом 10.4. договору №80 від 20.06.2017р. передбачено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до акту прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №80 від 20.06.2017р., орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України".
Крім того, 19.06.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №69, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення № НОМЕР_1 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.01.2018р. і становить за незалежною оцінкою 290885,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів (меблів).
Пунктом 5.9. договору №69 від 19.06.2018р. передбачено, що орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі нього в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Згідно із пунктом 5.14. договору №69 від 19.06.2018р., орендар зобов`язується у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
Відповідно до пункту 10.1. договору №69 від 19.06.2018р., цей договір укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018р. по 17.06.2021р.
Пунктом 10.4. договору №69 від 19.06.2018р. передбачено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до акту прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №69 від 19.06.2018р., орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України".
Слід зазначити, що відповідно до наказу Фонду Державного Майна України №232 від 06.03.2019р., Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на статтю 764 Цивільного кодексу України та частину 4 статті 284 Господарського кодексу України і зазначає про те, що в даному випадку він продовжує користуватися майном після закінчення договору найму (оренди), заперечень відповідача як наймодавця (орендодавця) щодо такого користування позивач не отримував, тому, на думку позивача, відповідно до статті 284 ГК України та статті 764 ЦК України договір є продовженим (поновленим) в силу вказаних норм закону.
Як стверджує позивач, незважаючи на те, що договори оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017р. та №69 від 19.06.2018р. відповідно до статті 284 ГК України та статті 764 ЦК України є продовженими, відповідач ухиляється від укладення відповідних угод про внесення змін до договорів оренди, з огляду на що, позивач вважає, що його права підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача як орендодавця укласти відповідні додаткові договори про продовження терміну дії договорів оренди нерухомого державного майна.
Отже, враховуючи зазначене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях укласти з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договору оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017р. та до договору оренди нерухомого державного майна №69 від 19.06.2018р.
Відповідач проти позову заперечив подавши відзив на позовну заяву, в якому Регіональне відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зокрема, як вказано у відзиві на позовну заяву, 14.11.2019р. регіональним відділенням видано наказ №01262 "Про передачу функцій орендодавця державного нерухомого майна", із змінами, які внесені наказом регіонального відділення від 21.12.2019р. №01575, відповідно до пункту 1 цього наказу, прийнято рішення про передачу функцій орендодавця державного майна по укладених регіональним відділенням договорах оренди щодо майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (колишній балансоутримувач - ДП "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України") до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова Міністерства оборони України, в тому числі, по договорах оренди, які є предметом спору у цій справі.
Крім того, як вказано у відзиві на позовну заяву, листами від 29.11.2019р. №11-13-04269 та від 28.12.2019р. №11-03-05062 регіональне відділення повідомило орендаря про відсутність наміру у регіонального відділення продовжувати на майбутнє орендні відносини з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку з передачею функцій орендодавця до КЕВ м.Львова.
При цьому, відповідач також посилається на адвокатський запит адвоката Піти Я.І. від 16.12.2019р., що адресований регіональному відділенню, зі змісту якого вбачається, що після отримання позивачем повідомлення регіонального відділення про передачу функцій орендодавця за спірними договорами до КЕВ м.Львова, орендар звернувся до останнього з пропозицією приведення договірних стосунків у відповідність до законодавства, проте відповідь від КЕВ м.Львів позивач, за його твердженням, не отримав.
Листами від 23.07.2020р. №11-03-04024 та №11-03-04021 регіональне відділення повторно повідомило орендаря про припинення вказаних вище договорів оренди за закінченням строку, на який їх було укладено, підтвердивши попередньо висловлену в листах від 29.11.2019р. №11-13-04269 та від 28.12.2019р. №11-03-05062 позицію щодо відсутності наміру у регіонального відділення продовжувати на майбутнє орендні відносини з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
Отже, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, спірні договори припинили свою дію у зв`язку з закінченням строку, на який їх було укладено.
При цьому, заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на пункт 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та статтю 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою про продовження спірних договорів у встановленому законом порядку, а відповідач натомість задовго до закінчення строку дії спірних договорів повідомив позивача про відсутність намірів продовжувати орендні відносини на майбутнє.
Крім того, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що факт припинення дії спірних договорів встановлений рішенням Господарського суду Львівської області від 24.05.2022р. у справі №914/2716/21.
Враховуючи вищезазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
Третя особа та прокурор проти задоволення позовних вимог також заперечили подавши пояснення по суті спору. Заперечення Міністерства оборони України та Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, що наведені у поданих ними поясненнях за своїм змістом є аналогічними як і заперечення Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, що містяться у поданому ним відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників відповідача, третьої особи та прокуратури, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.
Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.
Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно із частини 1 статті 777 Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Частиною 1 статті 285 Господарського кодексу України передбачено, що орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.
Як встановлено судом, 20.06.2017р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №80, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 (майно), загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.12.2016р. і становить за незалежною оцінкою 842056,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою надання послуг з ремонту, реставрації та виготовлення меблів під замовлення (інше використання).
Як також встановлено судом, 19.06.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №69, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення № НОМЕР_1 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.01.2018р. і становить за незалежною оцінкою 290885,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів (меблів).
Оскільки в даному випадку об`єктом оренди є державне майно, відтак на правовідносини сторін поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.), продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.), без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:
- укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;
- укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;
- укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;
- укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.
Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.) передбачено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.), рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем.
При цьому, як вбачається зі змісту Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.), договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:
- набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.
Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до чистини 1 та 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№2269-XII від 10.04.1992р.), термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Частиною 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№2269-XII від 10.04.1992р.), після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Як встановлено судом, відповідно до пункту 10.1. договору №80 від 20.06.2017р., цей договір укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017р. по 17.06.2020р.
Як також встановлено судом, відповідно до пункту 10.1. договору №69 від 19.06.2018р., цей договір укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018р. по 17.06.2021р.
Щодо договору №69 від 19.06.2018р., строк дії якого закінчився 17.06.2021р., слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що орендар не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії вказаного договору оренди звертався до орендодавця із заявою про його продовження.
Слід зазначити, що відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено адвокатський запит від 16.12.2019р. адвоката Піти Ярослава Ігоровича (представника позивача), що адресований Регіональному відділенні Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, в якому зазначено, що дізнавшись про те, що згідно із наказом РВФДМУ від 14.11.2019р. №01262 було прийнято рішення про передачу функцій орендодавця державного майна до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів з пропозицією привести договірні стосунки із оренди державного нерухомого майна у відповідність із законодавством України.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів із такою заявою, з огляду на що в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачем дотримано вимог частини 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (№157-IX від 03.10.2019р.).
Щодо договору №80 від 20.06.2017р., строк дії якого закінчився 17.06.2020р., слід зазначити таке.
28.08.2019р. Міністерством оборони України видано наказ №473, відповідно до пункту 1 якого наказано: передати від Державного підприємства «Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України «Армія України» на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львів нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), до складу якого входить орендоване позивачем майно відповідно до договору №80 від 20.06.2017р. та договору №69 від 19.06.2018р.
При цьому, як вказано у пункті 4 наказу Міністерства оборони України видано наказ від 28.08.2019р. №473, нерухоме майно, визначене у пункті 1 цього наказу (нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) після його передачі закріплюється на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_3 .
В подальшому відповідно до наказів Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях "Про передачу функцій орендодавця державного нерухомого майна" від 14.11.2019р. №01262 та від 21.12.2019р. №01575, керуючись Законом України "Про оренду державною та комунального майна", враховуючи наказ від 28.08.2019р. №473 Міністерства оборони України "Про передачу нерухомою майна у місті Львів", акт приймання-передачі нерухомого майна військового містечка № НОМЕР_4 від 02.10.2019р., функції орендодавця державного майна по договорах оренди, укладених регіональним відділенням щодо майна розташованого за адресою АДРЕСА_1 (колишній балансоутримувач ДП "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України") передано до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів Міністерства оборони України з моменту підписання даного наказу, зокрема, по договору оренди №69 від 19.06.2018р. (орендар ФОП ОСОБА_1 ) та по договору оренди №80 від 20.06.2017р. (орендар ФОП ОСОБА_1 ).
Листом від 29.11.2019р. №11-13-04269 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до наказу Міністерства оборони України "Про передачу нерухомою майна у місті Львів" від 28.08.2019р. №473 нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) передано від Державного підприємства «Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України «Армія України» на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львів. У зв`язку з цим, у вказаному листі відповідачем також було зазначено про необхідність позивачу привести договірні стосунки з оренди державного нерухомого майна у відповідність із законодавством України.
При цьому, як вбачається із змісту адвокатського запиту від 16.12.2019р. адвоката Піти Ярослава Ігоровича (представника позивача), Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було відомо про передання функцій орендодавця державного майна до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів, а отже було відомо і про неможливість продовжити договір оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.
Тобто, враховуючи зміст листа Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 29.11.2019р. №11-13-04269, а також зміст адвокатського запиту представника позивача від 16.12.2019р., позивачу було відомо про передання державного майна на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львів та закріплення його на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_3 , що в свою чергу свідчить про обізнаність позивача щодо відсутності наміру у Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях продовжувати на майбутнє орендні правовідносини з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором №80 від 20.06.2017р.
Разом з тим, пунктом 10.4. договору №80 від 20.06.2017р. передбачено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач у відповідності до пункту 10.4. договору із заявою про продовження дії договору ні до Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, ні до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львів не звертався.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, а також беручи до уваги те, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.08.2019р. №473 новим орендодавцем є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львів, про що позивачу було відомо, суд дійшов висновку, що пред`явлений до Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях позов про зобов`язання останнього укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договорів оренди нерухомого державного майна є безпідставним, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.
Позивачем при поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області було сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 4962,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №616 від 29.06.2022р. на суму 4962,00 грн.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору в розмірі 4962,00 грн. покласти на позивача, оскільки у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ
1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 08.11.2022р.

Суддя Петрашко М.М.