РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2022 м. КиївСправа № 910/7613/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОППЛАСТ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДНІПРО-ТОРГ";

про: стягнення 289.714,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОППЛАСТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДНІПРО-ТОРГ" (далі - відповідач) про стягнення 289.714,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором купівлі-продажу від 23.12.2019 № 15/19_, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 289.714,00 грн., з яких: 228.720,00 грн. - основна заборгованість, 23.650,00 грн. - пеня, 4.035,00 грн. - 3 % річних та 33.309,00 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7613/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу від 23.12.2019 № 15/19_ (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач на умовах, передбачених даним договором, передає відповідачу, а відповідач здійснює своєчасну оплату отриманого від позивача товару (п. 1.1 Договору).

Пунктом 6.2 Договору визначено, що відповідач зобов`язується здійснити оплату товару протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару. В разі наявності прострочення в оплаті товару, в подальшому товар не відпускається до погашення боргу відповідачем.

Положеннями 8.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо відповідач у термін, зазначений у п. 6.2 даного Договору не оплатив отриманий товар, він зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день протермінування платежу.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 228.720,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 29.11.2021 № РН-Т-00815 на суму 108.120,00 грн.;

- від 22.11.2021 № РН-Т-00797 на суму 120.600,00 грн.

Проте, відповідачем не здійснено оплату отриманого товару, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 228.720,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 23.650,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.035,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 33.309,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 228.720,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 228.720,00 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши подані позивачем розрахунки пені та 3 % річних, суд визнав їх арифметично невірними.

Проте, оскільки за розрахунками суду суми пені та 3 % річних перевищують суми, які заявлені до стягнення, позовні вимоги про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 23.650,00 грн. та 3 % річних в сумі 4.035,00 грн. підлягають задоволенню повністю, в заявлений позивачем період.

Перевіривши поданий позивачем до суду розрахунок інфляційних втрат, суд визнав його арифметично невірним.

Враховуючи заявлений позивачем період нарахування інфляційних втрат та сукупний індекс інфляції в заявлений період, позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 33.301,63 грн., а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
12.2021 - 05.2022108.120,00114,5615.742,27
12.2021 - 05.2022120.600,00114,5617.559,36
Загальна сума інфляційних втрат33.301,63

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДНІПРО-ТОРГ" (Україна, 03182, місто Київ, вул.Миру (Святошинський р-н), будинок 19, ідентифікаційний код: 37589371) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОППЛАСТ" (Україна, 01021, місто Київ, ВУЛИЦЯ М.ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, Н.П №43, ідентифікаційний код: 33150610) основну заборгованість в сумі 228.720 (двісті двадцять вісім тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., пеню в сумі 23.650 (двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 4.035 (чотири тисячі тридцять п`ять) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 33.301 (тридцять три тисячі триста одна) грн. 63 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.345 (чотири тисячі триста сорок п`ять) грн. 60 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац