ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/363/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗакарпаттяенергоЗбут», м. Ужгород

до відповідача Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Хуст Закарпатська область

про стягнення заборгованості в розмірі 548 836,19 грн,

Секретар судового засідання Соханич В.М.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗакарпаттяенергоЗбут», заявило позов до Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 548 836,19 грн. Позов заявлено з посиланням на статті 610, 611, 627 Цивільного Кодексу України, та статті 216, 217, 224 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 20.06.2022 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Як вбачається зі списку розсилки поштової кореспонденції від 30.08.2022 ухвала суду про відкриття провадження була надіслана відповідачу 31.08.2022, у зв`язку з відсутністю належного фінансування суду.

23.09.2022 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог.

Від відповідача на адресу суду 03.11.2022 надійшли пояснення на позов, які суд розцінює як відзив, відтак, приймає до розгляду.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 8 232,54 грн сплаченого судового збору.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих позивачем.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач своєчасно не оплатив вартість спожитої електричної енергії період січень лютий 2022 року, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 514 980,79. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, останньому нараховано 30 299,92 грн інфляційних втрат та 3 555,48 трьох відсотків річних.

Правова позиція відповідача.

Відповідач подав пояснення на позовну заяву, які суд розцінив як відзив, відтак, прийняв до розгляду. Відповідач не заперечує, про наявність у нього боргу перед позивачем у розмірі 514 980,79 грн, проте стверджує, що відповідно до платіжних доручень № 3267 від 13.07.2022 року, № 3459 від 30.08.2022 року та № 851 від 13.09.2022 року сплачено заборгованість відповідно - 30000 грн., 6345,54, грн. та 8635,25 грн, відтак вважає, що сплатив частину боргу у розмірі 44 980,79 грн. Отже за актом звіряння від 15.09.2022 сума заборгованості складає 470 000,00 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 року, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, (надалі - HPPEE, Правила), іншими нормативно - правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку.

Враховуючи те, що ТОВ "Закарпаттяенергозбут" було утворене під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, на такого відповідно до п. 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" покладено обов`язок з 1 січня 2019 року виконувати функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території (перелік суб`єктів господарювання, створених у результаті здійснення заходів з відокремлення розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП за посиланням http://www.nerc.gov.ua/news=7842.

На підставі положень наведених нормативно-правових актів ТОВ ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ відповідно до умов укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу №250019/1-34 від 10.02.2021 здійснювало постачання електричної енергії на об`єкти Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі - Відповідач, Споживач, Хустське ВУВКГ).

Споживачем підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу з переліком об`єктів (точок комерційного обліку) на які здійснювалось постачання електричної енергії, а також комерційну пропозицію.

Між Сторонами укладались додаткові угоди №№1-10 згідно з якими відбувалось поступове збільшення в допустимих межах ціни за послуги постачання електричної енергії, а також перераховувалось фінансування Хустського ВУВКГ, що складається з бюджетних та власних коштів.

Додатковою угодою №8 Сторони збільшили суму Договору, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми визначеної в договорі, а саме на 700 000,00 грн, на період до 28 лютого 2022 року включно.

Відповідно до абз. 14 п.1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Згідно з п.1.2.7 ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до п.3.1.8 ПРРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Згідно п.3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Відповідно до п.3.2.6. ПРРЕЕ встановлено, що укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Відповідно до пп.2 п. 5.2.2 ПРРЕЕ Постачальник електричної енергії зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами за договором постачання електричної енергії споживачу та з дотриманням цих Правил, а Споживач електричної енергії в свою чергу згідно положень п.1 ч.З ст.58 ЗУ Про ринок електричної енергії та пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Товариством для оплати вартості спожитої Хустським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства електричної енергії в розрахункових періодах січень-лютий 2022 року виставлялися наступні рахунки: за розрахунковий період січень 2022 за договором №250019/1-34 від 10.02.2021 - рахунок ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022 з актом прийняття-передавання на суму 449 654,83 грн; Заборгованість по Рахунку ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022 частково була погашена на суму 350 000,00 грн, відтак, 449 654, 83 грн - 350000,00 грн = 99 654,83 грн - залишок боргу Відповідача по рахунку ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022; за розрахунковий період лютий 2022 за договором №250019/1-34 від 10.12.2021- рахунок ПЕЕ №250019/2/1 від 01.03.2022 з актом прийняття-передавання на суму 415 325,96 грн;

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку (п.4.3 ПРРЕЕ).

Згідно з п.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. №312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (оператор системи розподілу).

На підтвердження обґрунтованості виставлених Відповідачу Позивачем рахунків з оплати спожитої електричної енергії за розрахункові періоди січень - лютий 2022, останнім було направлено відповідному ОСР - ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» (провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 27.11.2018 №1534) лист «Про надання інформації» №001-21/1599 від 26.04.2022. У наданій відповіді в листі Щодо надання інформації № 154-25/2701 від 27.04.2022 ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» підтвердило надання Товариству даних щодо обсягів електричної енергії, що була спожита Хустським ВУВКГ за періоди січень-лютий 2022 року. Зазначені дані стали підставою для формування Споживачу вищевказаних платіжних документів на оплату вартості спожитої електричної енергії у відповідних періодах.

Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог у справі №907/363/22, у зв`язку з частковою сплатою боргу відповідачем, докази якої містяться в матеріалах справи. Відтак, з урахуванням зменшення позовних вимог предметом спору є сума 503 855,40 грн, в т.ч. 470 000,00 грн сума основного боргу, 30 299,92 грн - інфляційні втрати та 3 555,48 грн 3% річних.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, станом на день розгляду даного спору в суді його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України регламентовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Приписами ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії, постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" визначено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України Про ринок електричної енергії, пп.1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії, пп. 2 п. 5.5.5. ПРРЕЕ передбачено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) (п. 4.19. ПРРЕЕ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що в силу зобов`язання кредитор вправі вимагати виконання обов`язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов`язань у відносинах, що виникли між сторонами.

Договори, укладені між сторонами, як цивільно-правові правочини, є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом становлено, що товариством для оплати вартості спожитої Хустським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства електричної енергії в розрахункових періодах січень-лютий 2022 року виставлялися наступні рахунки: за розрахунковий період січень 2022 за договором №250019/1-34 від 10.02.2021 - рахунок ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022 з актом прийняття-передавання на суму 449 654,83 грн; Заборгованість по Рахунку ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022 частково була погашена на суму 350 000,00 грн, відтак, 449 654,83 грн - 350000,00 грн = 99 654,83 грн - залишок боргу Відповідача по рахунку ПЕЕ №250019/1/1 від 01.02.2022; за розрахунковий період лютий 2022 за договором №250019/1-34 від 10.12.2021- рахунок ПЕЕ №250019/2/1 від 01.03.2022 з актом прийняття-передавання на суму 415 325,96 грн;

Як вбачається з матеріалів справи, за розрахункові періоди січень-лютий 2022 року Споживачем Хустським ВУВКГ було спожиту електричну енергію в кількості 236 750 кВт*год на загальну суму 864 980,79 грн з яких було сплачено 350 000,00 грн. Відповідно, 864 980,79 грн - 350 000,00 грн = 514 980,79 грн заборгованість Хустського ВУВКГ перед ТОВ ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ станом на 16.06.2022.

Крім того, суд бере до уваги заяву про зменшення розміру позовних вимог у справі №907/363/22, у зв`язку з частковою сплатою боргу відповідачем, докази якої містяться в матеріалах справи. Відтак, з урахуванням зменшення позовних вимог сумою основного боргу є 470 000,00 грн.

Щодо 3 % річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив що розрахунки правильні, в зв`язку з чим задоволенню підлягають три відсотки річних в межах суми 3 555,48 грн за період з 25.03.2022 по 16.06.2022.

Щодо інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, відповідно до пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця. Отже, рекомендовано з розрахунку виключати періоди, менші за місяць.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки, в зв`язку з чим вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 30 299,92 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Здійснивши перерахунок суми 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, які становлять 3% річних у розмірі 3 555,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 30 299,92, суд вважає їх правовірними, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Положеннями статей 13-14 ГПК України, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог суд дійшов висновку про його задоволення в розмірі 503 855,40 грн, в т.ч. 470 000,00 грн сума основного боргу, 30 299,92 грн - інфляційні втрати та 3 555,48 грн 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відтак, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 675,06 грн.

Крім того, на відповідача належить покласти витрати на оплату судового збору в розмірі 7 557,48 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 231, 236, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (, адреса місцезнаходження: 90400, Закарпатська обл., м. Хуст, вул. Маркуша, буд. 94) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (, адреса місцезнаходження: пл. Жупанатська, 18, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) заборгованість в розмірі 503 855,40 грн (п`ятсот три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 40 коп.), в т.ч. 470 000,00 грн сума основного боргу, 30 299,92 грн - інфляційні втрати та 3 555,48 грн 3% річних, а також 7 557,48 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 48 копійок) витрат позивача з оплати судового збору за подання позовної заяви.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 04.11.2022

Суддя Андрейчук Л. В.