РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/5504/21

За позовомМіністерства юстиції України
до Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України"
прозахист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Шилін Є.О.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Міністерство юстиції України з позовом до Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України", в якому просить суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує право Міністерства юстиції України та недоторканість ділової репутації, інформацію, оприлюднену: на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi):

Абзац 2 Статті "8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили";

- зобов`язати Некомерційну професійну організацію "Асоціація приватних виконавців України", спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi):

Абзац 2 Статті "8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили",

шляхом розміщення на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" повідомлення наступного змісту: "Спростування. Асоціація приватних виконавців України повідомляє, що оприлюднена на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників", а саме у абзаці 2 Статті, інформація: "8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили" не відповідає дійсності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що стаття оприлюднена на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" містить недостовірну інформацію щодо діяльності Міністерства юстиції України, яка висвітлює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 . Стверджує, що опублікована відповідачем інформація є недостовірною та містить відомості, які принижують ділову репутацію державного органу і його працівників, яка підлягає спростуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.04.2021 суд вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 01.06.2021.

Підготовче засідання призначене на 01.06.2021 відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 06.07.2021.

11.05.2021 позивач подав клопотання про призначення лінгвістичної експертизи.

01.06.2021 позивач подав суду уточнення на клопотання про призначення лінгвістичної експертизи.

За наслідками розгляду клопотання позивача, суд ухвалою від 06.07.2021 задовольнив таке клопотання та призначив у справі № 910/5504/21 судову лінгвістичну експертизу, проведення якої було доручено Національному науковому центру "Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса". На вирішення експерту судом було поставлено питання чи є інформація, опублікована у спірній статті фактичними твердженнями чи оціночними судженнями. Також, на час проведення експертизи суд зупинив провадження у справі.

07.12.2021 до суду від Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса" надійшли матеріали справи № 910/5504/21 та висновок експертів від 25.11.2021, з огляду на що ухвалою суду від 15.12.2021 було поновлено провадження у справі та призначено засідання на 11.01.2022.

11.01.2022 позивач подав до суду письмові пояснення з урахуванням Висновку експерта від 25.11.2021 № 21403.

Також, у засіданні 11.01.2022 представник позивача підтримав подане 11.05.2021 клопотання про призначення експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів згідно переліку ресурсів/посилань: https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi.

Ухвалою суду від 11.01.2022 клопотання позивача про проведення експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів задоволено та призначено у справі № 910/5504/21 судову експертизу телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів згідно переліку ресурсів/посилань: https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi, проведення якої було доручено Науково - дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України. Також, на час проведення експертизи суд зупинив провадження у справі.

09.06.2022 справа № 910/5504/21 разом з висновком експерта № 20/22 повернулась до Господарського суду міста Києва. За таких обставин, ухвалою суду від 13.06.2022 суд поновив провадження та призначив підготовче засідання на 05.07.2022.

У підготовче засідання 05.07.2022 прибув представник позивача, відповідач явку представника не забезпечив. При цьому, 05.07.2022 від відповідача, у день засідання електронною поштою, (тобто, не завчасно, як встановлено вимогами процесуального закону) надійшла заява про відкладення судового засідання. Повідомлено про вступ у справі нового представника відповідача адвоката Огнев`юк Т.В.

З метою забезпечення прав учасників справи, підготовче засідання, призначене на 05.07.2022 відкладено за заявою відповідача на 19.07.2022.

У підготовче засідання 19.07.2022 представник відповідача, адвокат Огнев`юк Т.В. не з`явилась, про судове засідання повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. При цьому, після проведення підготовчого засідання (об 11:43 год., згідно даних КП «ДСС»), тобто не завчасно, від вказаного представника надійшла заява про відкладення підготовчого засідання з огляду на її зайнятість в іншому судовому процесі у справі № 755/6351/21. Суд зауважує, що доказів зайнятості в іншому засіданні представником господарському суду не надано.

Зважаючи на клопотання відповідача, з метою забезпечення всіх учасників до доступу до правосуддя, суд відклав підготовче засідання на 26.07.2022.

20.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подачу. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог повністю та просить суд відмовити у їх задоволенні.

В підготовчому засіданні 26.07.2022 суд задовольнив клопотання представника відповідача та поновив строк на подачу відзиву. Прийняв поданий відповідачем відзив для врахування при прийнятті рішення у справі.

За наслідками підготовчого засідання 26.07.2022 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 09.08.2022.

27.07.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

04.08.2022 від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання призначеного на 09.08.2022 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.08.2022 суд відмовив у задоволенні відповідного клопотання представника відповідача про проведення засідання у режимі відеоконференції.

У судове засідання 09.08.2022 прибули представники позивача та відповідача. При цьому, за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 06.09.2022.

У судове засідання 06.09.2022 представник відповідача не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

За наслідками засідання 06.09.2022 у зв`язку з неявкою представника відповідача суд відклав судове засідання до 27.09.2022.

27.09.2022 позивач подав суду клопотання про долучення додаткових доказів, а повідомлення до правоохоронних органів щодо з`ясування обставин підробки звернення скаржника (Лахна) про проведення перевірки приватного виконавця ОСОБА_1.

Вказані докази прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.09.2022 оголошено перерву до 11.10.2022.

Судове засідання, призначене на 11.10.2022 не відбулось, з огляду на оголошення на території міста Києва та області сигналу «повітряна тривога».

12.10.2022 від представника відповідача надійшла заява про визнання неявки представника у судове засідання 11.10.2022 поважною.

Щодо вказаної заяви, суд зауважує, що з огляду на те, що засідання 11.10.2022 не відбулось з причин, наведених судом вище, то відсутня доцільність клопотання відповідача про визнання його неявки поважною.

Далі, ухвалою суду від 14.10.2022 суд призначив у справі № 910/5504/21 чергове засідання на 01.11.2022.

У судове засідання 01.11.2022 прибув представник позивача. Відповідач явку повноваженого представника не забезпечив.

При цьому, від представника відповідача адвоката Огнев`юк Т.В. в день засідання 01.11.2022 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Вказане клопотання, обґрунтоване тим, що явка в судове засідання 01.11.2022 є небезпечною для життя і здоров`я представника, також, на переконання заявника висновок суду щодо зменшення ризику ракетних обстрілів, викладений в ухвалі від 14.10.2022 є передчасним. Також, представник посилався на ухвалу суду про відмову у задоволені заяви про проведення засідання призначеного на 09.08.2022 в режимі відеоконференції з огляду на обмеження технічних можливостей.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та безпідставність, у зв`язку з чим суд не задовольняє клопотання відповідача про відкладення судового засідання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Варто зауважити, жодних підстав, встановлених процесуальним законом відповідачем не наведено.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо посилання відповідача на обмеження технічних можливостей у господарському суді для проведення засідання в режимі відеоконференцзв`язку, які викладені в ухвалі суду від 08.08.2022, суд акцентує увагу заявника, що такі обставини слугували станом на час розгляду та вирішення заяви від 04.08.2022, при цьому жодних заяв про проведення засідання призначеного на 01.11.2022 в режимі відеоконференції від відповідача не надходило.

Судом враховано той факт, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи.

Також, судом при вирішенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання, приймається до уваги факт систематичної подачі відповідачем клопотань про відкладення/оголошення перерви у судовому засіданні, при цьому, явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи.

Так, у судовому засіданні 01.11.2022 судом встановлено, що згідно наявних у справі матеріалів та доказів, позивач вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в відзиві на позовну заяву та усних поясненнях в попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 01 листопада 2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло Звернення ОСОБА_4 від 19.10.2020, в якому скаржник просив вжити передбачених законодавством заходів впливу на приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1; провести позапланову перевірку приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

19.11.2020 Міністерство юстиції України направило до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) доручення № 8015/20.5.1/-20 про проведення позапланово перевірки на підставі звернення ОСОБА_4

26.11.2020 до Міністерства юстиції України від ОСОБА_4 надійшла заява про припинення позапланової невиїзної перевірки щодо ОСОБА_1 . Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 не подавав до Міністерства юстиції України скарги на дії приватного виконавця ОСОБА_1 та не просив проводити щодо останнього перевірку.

07.12.2020 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) направило до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України лист про ненадання приватним виконавцем ОСОБА_1 інформації та/або документів на запит управління від 20.11.2020 № 9671/03.2/31/20.

15.12.2020 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено Довідку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 , згідно якої виявлено приватним виконавцем порушення вимог підпункту "б" пункту 15 розділу Х "Перехідні Положення" Земельного кодексу України.

29 січня 2021 року директором департаменту державної виконавчої служби направлено подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення № 0050 від 20.06.2017).

Далі, на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України", відповідачем 10.02.2021 була розміщена стаття під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi):

Абзац 2 Статті "8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили".

12.02.2021 наказом Міністерства юстиції України №528/5 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021, оформлене протоколом № 52, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Позивач вказує на те, що стаття оприлюднена на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 під заголовком "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" порушує право Міністерства юстиції України на недоторканність ділової репутації, оскільки інформація є недостовірною та містить відомості, які принижують ділову репутацію державного органу і його працівників, з огляду на що позивач звернувся з даним позовом про захист ділової репутації до Господарського суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Процесуальним законом визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Положеннями частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Під діловою репутацією юридичної особи, державних органів (органів державної влади/суб`єктів владних повноважень) у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "The Observer and The Guardian v. the United Kingdom" від 26 листопада 1991 повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль "сторожового пса суспільства".

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 757/56330/18-ц зазначено, що визначення поняття "оціночні судження" міститься у статті 30 Закону України "Про інформацію", а відтак тлумачення цього поняття є питанням права, які суд повинен вирішувати самостійно, про що також зазначав Європейський суд з прав людини (справа "Дмітрієвський проти Росії").

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, згідно висновку експерта № 21403 від 25.11.2021, складеного за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи семантико - текстуальної експертизи мовлення встановлено, що висловлювання у спірній статті відповідача від 08.02.2021 під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" виражене у формі фактичного твердження (т. 1 а.с. 150).

Отже, судом встановлено, що інформація викладена відповідачем у спірній публікації є фактичним твердженням.

Суд, зазначає, що вказані обставини щодо того, що спірна стаття викладена у формі фактичного твердження визнається відповідачем.

Також, згідно висновку експерта № 20/22 за результатами проведення судової експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 31.05.2022 встановлено, що спірна стаття на момент дослідження наявна на ресурсі.

Щодо складової, в частині розміщення відповідачем у спірній статті не достовірної інформації, суд зазначає наступне.

Так, згідно заголовку статті від 08.02.2021 "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників", суд зауважує, що така інформація не підтверджена відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Згідно змісту відзиву відповідача, останній посилається на те, що скарга на дії приватного виконавця ОСОБА_1 є фіктивною, зважаючи на заяву скаржника ОСОБА_4 від 19.10.2020 про залишення позапланової перевірки без розгляду з підстав того, що скарга ним не подавалась. За таких обставин, на переконання відповідача приватного виконавця ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за фіктивною скаргою, про що і було зазначено у спірній статті.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача з огляду на таке.

По - перше, фіктивний документ - це документ, в якому зафіксовано інформацію, яка не відповідає дійсності. Тобто, фікція та підробка це різні види понять за своєю змістовною складовою.

Також, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані доводи відповідача, що така скарга ОСОБА_4 була підроблена, з огляду на те, що будь - яких доказів підробки документів, встановлення винних осіб, звернення скаржника до правоохоронних органів, вироку суду, тощо матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

При цьому суд акцентує увагу, що у Міністерства юстиції України відсутні повноваження (не наділений повноваженнями) щодо перевірки справжності підпису заявника/скаржника.

По - друге, суду доведено, що у зв`язку з подачею ОСОБА_4 заяви про припинення перевірки від 26.11.2020 провадження по розгляду скарги про ініціювання перевірки ОСОБА_1 від 19.10.2020 -залишено без розгляду. При цьому, заслуговують на увагу ті обставини, що подання за результатами розгляду скарги від 19.10.2020 Мінюстом до Дисциплінарної комісії не вносилось.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що дисциплінарне стягнення до приватного виконавця ОСОБА_1 застосовано не через порушення вимог законодавства з примусового виконання рішень під час перевірки, а саме у зв`язку з невиконанням ним свого обов`язку щодо надання відповіді на запит, визначеного п. 27 розділу ІІІ Порядку № 3284/5.

Вказані обставини підтверджуються витягом з протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 04.02.2021 № 52.

Варто зазначити, що Закон та Порядок №3284/5 не містять положення, які б звільняли приватного виконавця від виконання обов`язку надати пояснення у разі надходження відповідної заяви про припинення перевірки. Суду доведено, що пояснення ОСОБА_1 до Комісії не подавались.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону, передбачено, що діяльність приватних виконавців має здійснюватися з дотриманням принципу законності.

Порушення приватним виконавцем вимог ч. 6 ст. 34 Закону щодо ненадання відповіді та копій документів, які стосуються предмета позапланової невиїзної перевірки його діяльності, свідчать про порушення ним зазначеного принципу діяльності приватних виконавців.

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону у разі виявлення під час здійснення перевірки ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Мінюст вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 37 Закону передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду відповідальність, у порядку встановлену цим законом.

Відповідно до ст. 38 Закону підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Так, дисциплінарним проступком приватного виконавця, зокрема, є невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків, в тому числі надання контролюючому органу пояснень та документів на запити.

Суд акцентує, що саме з огляду на ненадання приватним виконавцем документів/пояснень на запит контролюючого органу, позивачем в силу вимог п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону та абз. 7 п. 27 розділу ІІІ Порядку № 3284/5 внесено до Дисциплінарної комісії подання про притягнення до відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 .

Враховуючи обставини вчинення проступку, ступень вини приватного виконавця Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання Мінюсту та застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату проведення засідання, Дисциплінарною комісією прийнято до уваги, що до приватного виконавця ОСОБА_1 було застосовано стягнення за межами спірної скарги у вигляді: попередження від 16.09.2020 № 39, догана від 20.11.2020 № 45, догана від 23.12.2020 № 49, попередження від 23.12.2020 № 49.

За встановлених обставин, твердження відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі фіктивного звернення є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Отже, відповідачем не доведено достовірність та правдивість інформації, яка ним викладена у спірній статті 08.02.2021 в частині чинення позивачем тиску на приватних виконавців через фіктивні скарги. При цьому, суд констатує, що відповідачем визнається, що інформація статті викладена у формі фактичного твердження.

Також, суд акцентує увагу, що стаття складається як із змісту наповнення так і заголовку відповідного інформаційного навантаження, що є єдиним і цілим спірної статті та висвітленої інформації.

За встановлених обставин, позивачем доведено, а судом встановлено, належними та допустимими доказами підтвердження недостовірності спірної поширеної інформації, яка, порушує права Міністерства юстиції України, як органу державної влади на недоторканність ділової репутації та репутації як суб`єкта владних повноважень.

Щодо наданого відповідачем копії рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 № 640/8596/21, яким скасовано наказ Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 04.02.2021, оформлене наказом № 52 та наказ Міністерства юстиції України № 528/5 від 12.02.2021, суд зауважує, що у даному рішенні будь - які обставини, які можуть вплинути на розгляд даної справи відсутні. Тобто, вказане рішення не є преюдиційним щодо даної справи. При цьому, слід зауважити, що підставою для скасування наказу Мінюсту було порушенням строків проведення перевірки, а не відсутністю фактично встановлених обставин, на підставі яких такі накази були прийняті (тобто процесуальні підстави).

Підсумовуючи викладене, оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного та стверджувального висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження спірної інформації виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, а також, з урахуванням висновку експертизи, суд констатує, що вказана інформація не є оціночним судженням та вказує на суб`єктивну думку відповідача. Зважаючи на встановлені обставини, вимога позивача про визнання інформації опублікованої у спірній статті недостовірною підлягає задоволенню.

Щодо другої вимоги про зобов`язання Некомерційну професійну організацію "Асоціація приватних виконавців України", спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi), суд зазначає наступне.

Як встановлено судовим розглядом справи в частині першої вимоги, відповідачем не надано доказів, тобто не доведено, при цьому судом не встановлено, що спірна інформація, висвітлена у статтях відповідача є достовірною.

При цьому суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 757/47312/15-ц зазначив, що згідно зі статтями 12 ЦПК України та 277 Цивільного кодексу України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього обуло порушено його особисті немайнові права.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що опублікована інформація викликає у читача негативну оцінку позивача як державного органу, який виконує державні функції та виступає від імені держави, створює переконання у протиправності його дій, наслідком чого є зниження престижу позивача та формування у суспільства в цілому уявлення про державну політику у сфері примусового виконання рішень.

Також, слушними є твердження позивача про те, що оприлюднення Відповідачем у публікації із використанням неправдивої інформації не тільки підриває авторитет та завдає шкоди діловій репутації позивача, як органу державної виконавчої влади, але й вводить в оману невизначене коло осіб, які потенційно можуть виявити бажання стати суб`єктом незалежної професійної діяльності уповноваженим державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у Порядку, встановленому законом, тобто приватними виконавцями.

Опублікування Відповідачем неправдивих відомостей, яке мотивоване цілеспрямованими діями з метою принизити ділову репутацію Позивача, безумовно негативно відобразиться на довірі громадськості до виконання Міністерством юстиції України своїх повноважень та сформує хибне уявлення про відповідність його діяльності вимогам законодавства, що на переконання суду впливає на ділову репутацію Позивача.

При цьому, репутація органу державної влади є прямим результатом всієї діяльності організації, включно з добросовісністю, повагою до суспільних інтересів, порядністю у справах і пов`язана з процесом динамічної взаємодії між його діяльністю та інтерпретацією діяльності в тому числі зацікавлених осіб (стейкхолдерів), негативне висвітлення питання діяльності з примусового виконання рішень також може вплинути на оцінку організації роботи всієї системи Міністерства юстиції України, тобто завдасть шкоди діловій репутації позивача.

Суд приймає доводи позивача, що зазначена у Статті недостовірна інформація також може мати негативний вплив на репутацію Мін`юсту не тільки в межах України, але й на міжнародній арені. Адже відповідно до умов меморандуму про надання макрофінансової допомоги у розмірі 1,2 млрд евро Україна зобов`язалася, зокрема, збільшити кількість приватних виконавців.

Суд критично оцінює твердження Відповідача щодо надмірного контролю за приватними виконавцями з боку контролюючого органу, що на думку відповідача ймовірно призведе до зменшення кількості осіб, які виявлять бажання здобути професію приватного виконавця, що в свою чергу унеможливить виконання взятих на себе Україною зобов`язань у даних правовідносинах, оскільки, на переконання суду, такі твердження відповідача базуються виключно на його припущеннях. Суд зауважує, що відповідно до угоди з МВФ збільшення приватних виконавців є умовою виконання відповідних домовленостей.

Суд також приймає доводи позивача, що спровокована статтею реакція громадськості, обурення начебто незаконними діями позивача, подальше поширення цієї інформації, створення негативної уяви і є посяганням на ділову репутацію та порушення немайнового права позивача на його недоторканість.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 761/44367/17.

Таким чином, оприлюднена у засобах масової інформації неправдива інформація підлягає спростуванню Відповідачем у спосіб, яким вона була поширена.

Враховуючи викладене, з огляду на зміст вказаної інформації у її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, відсутність будь-яких доказів на підтвердження її достовірності, суд дійшов висновку про те, що позивач довів факт поширення про нього недостовірної інформації, яка принижує його ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, з огляду на задоволення позову повністю, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Визнати недостовірною та такою, що порушує право Міністерства юстиції України та недоторканість ділової репутації, інформацію, оприлюднену: на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi):

Абзац 2 Статті " 8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили".

Зобов`язати Некомерційну професійну організацію "Асоціація - приватних виконавців України", спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників" (доступно за посиланням:/https://apvu.com.ua/tpost/t21neffa71-mnyust-ma-pripiniti-tisk-na-privatnih-vi):

Абзац 2 Статті " 8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили", шляхом розміщення на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" повідомлення наступного змісту: "Спростування. Асоціація приватних виконавців України повідомляє, що оприлюднена на веб-сайті Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" 10.02.2021 у статті під назвою "Мін`юст має припинити тиск на приватних виконавців у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності за фіктивним скаргами боржників", а саме у абзаці 2 Статті, інформація: " 8 лютого 2021 року на офіційній сторінці Facebook Міністерства юстиції з`явилась новина, у якій повідомлялось про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності за нібито "систематичне порушення законодавства". У свою чергу 8 лютого ОСОБА_2 публічно повідомив, що скарги, на основі якої Міністерством юстиції України підготовлено подання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не існує і боржник по зазначеній справі публічно і документально повідомив, що ніколи в житті не бачив і не підписував цього документу. До того ж виконавче провадження, яке стало приводом для розгляду справи приватного виконавця ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії, успішно завершено мировою угодою ніж сторонами, претензій до приватного виконавця вони не мають, про що офіційно і документально повідомили" не відповідає дійсності.

Стягнути з Некомерційної професійної організації "Асоціація - приватних виконавців України" (03110, м. Кив, вул. Преображенська, 23, офіс 31, ) на користь Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2022.

Суддя І.І. Борисенко