РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2022 м. КиївСправа № 910/5219/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю фірма "СВ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВАНТА";

про: стягнення 205.137,64 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "СВ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВАНТА" (далі - відповідач) про стягнення 205.137,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 01.12.2019 № 15647А, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 205.137,64 грн., з яких: 173.511,58 грн. - основна заборгованість, 13.357,97 грн. - пеня, 1.853,95 грн. - 3 % річних та 16.414,14 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5219/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 01.12.2019 № 15647А (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити та передати у власність відповідача товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації а відповідач зобов`язується прийняти поставлений позивачем товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, погоджених сторонами у цьому Договорі (п. 2.1 Договору).

Пунктом 8.1.1 Договору визначено, що відповідач оплачує поставлений позивачем товарна свій вибір та в такі строки, зокрема, по закінченню шістдесяти календарних днів з дати поставки товару позивачем

Положеннями пункту 10.1 Договору передбачено, що у разі порушення стороною Договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 120.061,92 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 01.07.2021 № 2836 на суму 7.278,72 грн.;

- від 01.07.2021 № 2837 на суму 14.818,32 грн.;

- від 12.07.2021 № 3048 на суму 2.233,44 грн.;

- від 12.07.2021 № 3049 на суму 618,00 грн.;

- від 28.07.2021 № 3343 на суму 278,64 грн.;

- від 28.07.2021 № 3342 на суму 1.150,56 грн.;

- від 10.08.2021 № 3542 на суму 1.302,48 грн.;

- від 10.08.2021 № 3541 на суму 10.084,08 грн.;

- від 10.08.2021 № 3540 на суму 21.609,36 грн.;

- від 20.08.2021 № 3764 на суму 7.958,40 грн.;

- від 20.08.2021 № 3765 на суму 7.650,00 грн.;

- від 07.09.2021 № 4031 на суму 16.332,72 грн.;

- від 07.09.2021 № 4032 на суму 1.224,00 грн.;

- від 21.09.2021 № 4298 на суму 3.618,00 грн.;

- від 21.09.2021 № 4299 на суму 3.205,44 грн.;

- від 05.10.2021 № 4548 на суму 2.227,32 грн.;

- від 05.10.2021 № 4549 на суму 2.223,36 грн.;

- від 02.11.2021 № 4981 на суму 699,84 грн.;

- від 02.11.2021 № 4982 на суму 14.516,04 грн.;

- від 02.11.2021 № 4983 на суму 1.033,20 грн.

Проте, заборгованість за поставлений товар відповідачем сплачена частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 173.511,58 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 13.357,97 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.853,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 16.414,14 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 173.511,58 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 173.511,58 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши поданий позивачем до суду розрахунок пені суд визнав його арифметично невірним з огляду на те, що такий розрахунок здійснений за подвійною обліковою ставкою НБУ, в той час, як положеннями пункту 10.1 Договору передбачено, що у разі порушення стороною Договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 6.679,00 грн. за наступним розрахунком суду, здійсненим в заявлений позивачем період, враховуючи положення пункту 10.1 Договору, а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення (грн.)
173.511,5831.01.2022 - 02.06.202212310 %5.847,10
173.511,5803.06.2022 - 09.06.2022725 %831,90
Загальна сума пені 6.679,00

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.853,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 16.414,14 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВАНТА" (Україна, 04112, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕНИ ТЕЛІГИ, будинок 15, ідентифікаційний код: 35495114) на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірма "СВ" (Україна, 62332, Харківська обл., Дергачівський р-н, село Руська Лозова, ВУЛИЦЯ ПОЛЬОВА, будинок 11, ідентифікаційний код: 25470089) основну заборгованість в сумі 173.511 (сто сімдесят три тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 58 коп., пеню в сумі 6.679 (шість тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 1.853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) грн. 95 коп., інфляційні втрати в сумі 16.414 (шістнадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 88 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац