РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2022Справа № 910/6274/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного підприємства «ОККО Контракт»

до Державного підприємства спеціального зв`язку

про стягнення 590400,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яценко О.В.;

від відповідача: Пустовгар А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «ОККО Контракт» з вимогами до Державного підприємства спеціального зв`язку про стягнення 590400,00 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар (нафтопродукти), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 590400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 позовну заяву Приватного підприємства «ОККО Контракт» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 21.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 відкрито провадження у справі №910/6274/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.09.2022, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

23.08.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву,в якому відповідач визнав суму боргу у розмірі 590400,00 грн. Однак, вказав на те, що виконання обов`язку з оплати ускладнене важким фінансово-економічним станом підприємства, завданими агресією Росії збитками та першочерговим направленням отриманих грошових коштів на погашення заборгованості з оплати заробітної плати.

При цьому, відповідачем було подано заяву про врегулювання спору за участю судді, в задоволенні якої судом було відмовлено у підготовчому засіданні 07.09.2022.

06.09.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява, в якій позивач, зокрема, просив суд повернути позивачу 50% судового збору з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

У підготовчому засіданні 07.09.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 21.09.2022.

У підготовчому засіданні 21.09.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 28.09.2022.

У підготовчому засіданні 28.09.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.10.2022.

28.09.2022 та 03.10.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, з змісту яких вбачається, що за накладною на відпуск товарів №ДПСЗ32108/05-116- від 28.01.2022 відповідач фактично отримав 374,76 літів бензину замість вказаних у накладній 1700 літрів (у зв`язку з їх при триманням позивачем через наявну заборгованість з оплати).

Судове засідання, призначене на 11.10.2022, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2022 судове засідання у справі №910/6274/22 призначено на 09.11.2022.

07.11.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи, які суд долучив до матеріалів справи.

08.11.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач підтримав позов в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 545822,30 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 09.11.2022 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (з урахуванням поданих 08.11.2022 додаткових пояснень).

Представник відповідача у судовому засіданні 09.11.2022 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 09.11.2022 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 між Приватним підприємством «ОККО Контракт» (постачальник) та Державним підприємством спеціального зв`язку (покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця нафтопродукти, код згідно ДК021-2015:09130000-9 Нафта і дистиляти (ДП та бензин у роздріб через мережу АЗС на території України, для потреб ДПСЗ (західний регіон) визначені сторонами в Специфікації, що є Додатком №1 до договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 найменування товару, асортимент (окрім дизельного пального), кількість, ціна, інформація щодо номеру та назви ДСТУ, вимогам якого відповідає товар, тощо, наведені в Специфікації, що є Додатком №1 до договору.

Згідно з п. 3.1 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 поставка товару здійснюється постачальником партіями, за заявкою покупця, підписаною уповноваженою особою, шляхом передачі постачальником покупцю талонів та/або паливних карток, за вибором покупця. Заявка є невід`ємною частиною договору, в якій зазначаються найменування та асортимент товару (марка пального), кількість (обсяг) партії поставки, отримувач товару (філії покупця), спосіб поставки товару (передача талонів та/або паливних карток), у випадку поставки товару із застосуванням паливних карт, кількість паливних карт, яка повинна бути передана покупцю пазом з відповідною партією товару, тощо.

Згідно з п. 3.2 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 місцем поставки (місце фактичної заправки автотранспорту покупця) - АЗС, зазначені у Додатку №2 до договору, та додатково будь-які інші АЗС на території України за умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.8 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 товар постачається із застосуванням талонів та/або паливних карток та регламентується Порядком відпуску і обліку товару з використанням талонів/паливних карток (Додаток №3), який є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.10 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 обов`язок передачі (відпуску) товару покупцю покладається на постачальника. При цьому право власності на товар у талонах переходить від постачальника до покупця в момент приймання-передачі талонів, а у випадку поставки товару із застосуванням паливних карт - з моменту зарахування відповідного обсягу товару на рахунок покупця в електронному кабінеті покупця, що підтверджується підписанням сторонами первинними документами на товар.

Відповідно до п. 3.13 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 відпуск товару на АЗС здійснюється на підставі пред`явлених талонів та/або паливних карток, з обов`язковим наданням касового (фіскального) чеку та/або термінального чеку - у випадку застосування паливних карток.

Згідно з п. 4.1 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 ціна за одиницю товару відображається в специфікації, яка є Додатком №1 до договору. Ціна ПММ підтверджується видатковими накладними та/або актами приймання-передачі. В ціну ПММ включено ПДВ 20%.

Загальна сума договору складає 3783084,00 грн. (п. 4.2 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021).

Відповідно до п. 4.3 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають в себе всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно з законодавством України, а також витрати з транспортування до місця поставки, розвантаження, зберігання товару покупцю на АЗС, навантаження (відпуск товару покупцю на АЗС) та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору.

Згідно з п. 8.1 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 30.06.2022.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар (нафтопродукти), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 590400,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнав суму боргу у розмірі 590400,00 грн. Однак, вказав на те, що виконання обов`язку з оплати ускладнене важким фінансово-економічним станом підприємства, завданими агресією Росії збитками та першочерговим направленням отриманих грошових коштів на погашення заборгованості з оплати заробітної плати.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У Специфікації до Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 (Додаток №1) сторони визначили найменування товару (бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо, газ автомобільний), його кількість,ціну та загальну вартість.

15.11.2021 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, якою було викладено Специфікацію до договору у новій редакції, відповідно до якої вартість бензину А-92 становить 24,75 грн/1 літр без ПДВ (кількість - 18150 літрів), бензину А-95 - 25,75 грн/1 літр без ПДВ (кількість 1000 літрів), дизельного пального - 23,50 грн/1 літр без ПДВ (кількість - 6400 літрів), газу автомобільного - 14,15 грн/1 літр без ПДВ (кількість літрів - 6300 літрів), бензину А-92 становить 25,39 грн/1 літр без ПДВ (кількість - 72183,44 літрів), бензину А-95 - 26,34 грн/1 літр без ПДВ (кількість 1955,201 літрів), дизельного пального - 24,58 грн/1 літр без ПДВ (кількість - 4397,884 літрів), газу автомобільного - 14,925 грн/1 літр без ПДВ (кількість літрів - 29864,32 літрів).

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Датою поставки (передачі) товару є дата отримання товару покупцем від постачальника шляхом передачі талонів/паливних карток. Обов`язки постачальника по поставці (передачі) товару покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС (п. 3.9 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021, поставивши відповідачу товар (пальне) на загальну суму 1470143,30 грн, що підтверджується накладними на відпуск товарів, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток сторін (копії долучені позивачем до позовної заяви).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 оплата за поставлений товар здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з моменту отримання партії товару (якщо інше не визначено договором), за умови надання постачальником рахунку на оплату та належно оформлених первинних документів, а також реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином оформленої податкової накладної та за умови відсутності не усунених зауважень покупця до змісту та форми зазначених документів.

Таким чином, відповідач повинен був оплачувати товар не пізніше 30 днів з моменту отримання відповідної партії товару.

При цьому, відповідачем під час розгляду судом справи не вказувалось на існування обставин, вказаних у п. 5.1 Договору поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 (ненадання постачальником рахунку на оплату та належно оформлених первинних документів, а також нереєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином оформленої податкової накладної та наявність не усунених зауважень покупця до змісту та форми зазначених документ).

Як пояснив позивач у позовній заяві, відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар (пальне), сплативши грошові кошти у розмірі 879843,30 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 590400,00 грн.

Відповідачем не надано суду доказів сплати ним на користь позивача грошових коштів у розмірі 590400,00 грн.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач визнав заборгованість у сумі 590400,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 6 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем були подані до суду письмові пояснення про те, що за накладною на відпуск товарів №ДПСЗ32108/05-116- від 28.01.2022 відповідач фактично отримав 374,76 літів бензину замість вказаних у накладній 1700 літрів, і що відповідач звернувся до позивача з проханням про повернення не отриманих літрів пального у кількості 1325,24.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію накладної на повернення товарів №ДСП32108/05/116- від 07.10.2022, відповідно до якої відповідачем було повернуто позивачу пальне у кількості 1325,24 літри на суму 42540,20 грн. (копія аналогічної накладної подана позивачем до суду 09.11.2022).

Вказана накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печатко юридичних осіб позивача і відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, суд не приймає визнання позову відповідачем, так як заборгованість відповідача за Договором поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 на суму 590400,00 грн не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, у додаткових письмових поясненнях, поданих до суду 08.11.2022, позивачем було вказано, що відповідач сплатив частину заборгованості у розмірі 2037,50 грн.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що предмет спору (в частині обов`язку відповідача сплатити на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 44577,70 грн) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку закрити провадження у справі №910/6274/22 про стягнення з відповідача частини суми основного боргу у розмірі 44577,70 грн. ( на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 545822,30 грн (590400,00 грн - «мінус» 44577,70 грн) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Державного підприємства спеціального зв`язку за Договором поставки нафтопродуктів №ДПСЗ2108/05/116 від 10.08.2021 у сумі 545822,30 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «ОККО Контракт» про стягнення з Державного підприємства спеціального зв`язку заборгованості у розмірі 590400,00 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 545822,30 грн.

При цьому, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини (виконання обов`язку з оплати ускладнене важким фінансово-економічним станом підприємства, завданими агресією Росії збитками та першочерговим направленням отриманих грошових коштів на погашення заборгованості з оплати заробітної плати) не звільняють боржника від обов`язку виконати зобов`язання з оплати придбаного товару, однак, можуть бути підставами для розстрочення/відстрочення виконання рішення, зменшення розміру штрафних санкцій (у випадку, якби вони були заявлені стягувачем).

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин суд дійшов висновку повернути позивачу сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 668,67 грн. (в частині позовних вимог, щодо яких суд дійшов висновку закрити провадження у справі).

В іншій частині позову судовий збір покладається на відповідача (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №910/6274/22 в частині стягнення з Державного підприємства спеціального зв`язку частини суми основного боргу у розмірі 44577,70 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства спеціального зв`язку (01032, м. Київ, площа Вокзальна, буд. 3; ідентифікаційний код: 24366929) на користь Приватного підприємства «ОККО Контракт» (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд.15-17/18; ідентифікаційний код: 36248687) грошові кошти у розмірі 545822 (п`ятсот сорок п`ять тисяч вісімсот двадцять дві) грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 8187 (вісім тисяч сто вісімдесят сім) грн 33 коп.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «ОККО Контракт» (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд.15-17/18; ідентифікаційний код: 36248687) судовий збір у розмірі 668 (шістсот шістдесят вісім) грн 67 коп., сплачений за платіжним дорученням № від 24.06.2022.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 11.11.2022.

Суддя О.М. Спичак