ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2565/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Голубніченко В.О.;

від відповідача: Артеменко В.М.,

дослідивши матеріали справи № 904/2565/22

за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Роднічок"

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою від 22.08.2022 за вих. № б/н до Садівничого товариства "Роднічок", у якій просить суд зобов`язати відповідача відкрити поточний розрахунковий рахунок у будь-якому банку, який функціонує на території України, для зарахування коштів від учасників відповідача, в порядку, що встановлюється Національним банком України.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 10.000,00 грн витрат на оплату правничої допомоги.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2565/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022.

Ухвалою від 26.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.09.2022.

Через відділ документального забезпечення від відповідача 13.09.2022 надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 20.09.2022 підготовче засідання відкладено до 18.10.2022.

Через відділ документального забезпечення від відповідача 03.10.2022 надійшло клопотання про долучення доказів, у якому відповідач просить суд винести ухвалу, якою визнати причини пропуску строку для подання доказів з поважної причини та поновити вказаний строк.

Через відділ документального забезпечення від відповідача 03.10.2022 надійшли письмові пояснення, у яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Через відділ документального забезпечення від позивача 18.10.2022 надійшли письмові пояснення, у яких позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 18.10.2022 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті на 01.11.2022.

У судовому засіданні 01.11.2022 представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити позов. Представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 (далі - позивач) просить суд зобов`язати відповідача відкрити поточний розрахунковий рахунок у будь-якому банку, який функціонує на території України, для зарахування коштів від учасників відповідача, в порядку, що встановлюється Національним банком України, оскільки, на думку позивача, такий обов`язок передбачений п. 4.2 статуту Садівничого товариства "Роднічок".

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив, оскільки вважає, що пунктом 4.2 статуту Садівничого товариства "Роднічок" передбачено право, а не обов`язок відповідача відкриття банківського рахунка.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: наявності/ відсутності у відповідача обов`язку відкрити поточний розрахунковий рахунок у будь-якому банку, який функціонує на території України, для зарахування коштів від учасників відповідача, в порядку, що встановлюється Національним банком України,

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_1 є членом Садівничого товариства "Роднічок".

Пунктом 4.2 статуту Садівничого товариства "Роднічок" передбачено, що товариство має самостійний баланс, поточний рахунок у банківській установі в порядку, що встановлюється Національним банком України, печатку зі своїм найменування, а також штампи, банки та інші реквізити.

На думку позивача, пунктом 4.2 статуту Садівничого товариства "Роднічок" передбачений обов`язок відповідача відкрити поточний розрахунковий рахунок у будь-якому банку, який функціонує на території України, для зарахування коштів від учасників відповідача, в порядку, що встановлюється Національним банком України.

Оскільки відповідач такого рахунка не відкрив, позивач звернувся з указаним позовом до суду.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина перша). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга).

Із змісту статті 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою від 22.08.2022 за вих. № б/н до Садівничого товариства "Роднічок", у якій просить суд зобов`язати відповідача відкрити поточний розрахунковий рахунок у будь-якому банку, який функціонує на території України, для зарахування коштів від учасників відповідача, в порядку, що встановлюється Національним банком України.

Тобто, позивач фактично просить зобов`язати відповідача укласти договір навіть не з позивачем, а з третьою невизначеною особою (будь-яким банком), яка не є відповідачем у даній справі. Відповідно, вимоги до такої особи (будь-якого банку) не можуть бути задоволенні в межах даного спору.

При цьому, позивач просить зобов`язати відповідача укласти з будь-яким банком договір, який за своє правовою природою є договором банківського рахунка, про що також зазначив представник позивача у судовому засіданні 01.11.2022.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Положення цієї глави застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Суд відзначає, що загальні положення про укладення, зміну та розірвання договору містяться у гл. 53 книги 5 Цивільного кодексу України. На підставі принципу свободи договору учасники цивільного обороту вільні у вирішенні питання щодо укладення договору: не допускається примушення особи до укладення договору; винятком є обов`язкові договори, укладення яких є обов`язковим для певних учасників цивільного обороту зокрема: публічний договір ст. 633 Цивільного кодексу України; основний договір на підставі попереднього договору ст. 635 Цивільного кодексу України державний контракт на поставку продукції для державних потреб щодо певних визначених законом суб`єктів; договір з переможцем торгів; договір, стороною якого є суб`єкт, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку тощо.

При цьому у даному випадку закон не покладає на відповідача обов`язку укладення договору банківського рахунка.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 27.07.2022 у cправі № 922/3050/18, згідно з частиною першою статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Зі змісту зазначених норм слідує, що судом розглядаються спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону.

Враховуючи те, що укладення договору банківського рахунка є правом, а не обов`язком відповідача (при цьому пунктом 4.2 статуту Садівничого товариства "Роднічок" також передбачено право, а не обов`язок відповідача щодо відкриття банківського рахунка), беручи до уваги те, що за приписами статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд також відзначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/6939/20, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд встановив, що позивач належним чином не довів та не обґрунтував того, що неукладення відповідачем договору банківського рахунка порушує права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №912/1856/16, від 24.12.2019 у справі №902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.07.2022 у справі №916/3307/16.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, позивач суду не надав.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається суд дійшов висновку, що позовні вимоги із зазначених позивачем підстав задоволенню не підлягають.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 02.11.2022.

Суддя С.А. Дупляк