ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 Справа № 914/2599/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Львівської міської ради, м. Львів та Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», м. Львів

до відповідача-1: Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», м. Київ

до відповідача-2: Приватного підприємства «Факторія», м. Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Оприск О.М., м.Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Паламар Руслана Іванівна, Львів

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Громадська організація «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича», м. Львів

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, м. Львів

за участі прокурора на стороні позивачів: Прокуратура Львівської області, м. Львів

про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним договору

за участю представників:

від позивача-1: Піскун А.Й. - представник;

від позивача-2: Панкевич К.О. - представник;

від відповідача-1: Пастернак П.І. - представник;

від відповідача-2: Семиренко П.Я. - представник;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився;

від третьої особи-4: не з`явився;

прокурор: Леонтьєва Н.Т.

Обставини розгляду справи.

11.12.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівської міської ради, м. Львів та Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», м. Львів до Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», м. Київ та Приватного підприємства «Факторія», м. Львів про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання недійсними договорів.

Ухвалою суду (суддя Коссак С.М.) від 16.12.2019 позовну заяву було залишено без руху.

02.01.2020 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вх. №91/20 від 02.01.2020).

Ухвалою від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2020, залучено до участі у справі державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Оприск О.М. як третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів та приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паламар Руслану Іванівну як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Ухвалою від 06.02.2020 суд відклав підготовче засідання на 20.02.2020.

17.02.2020 через канцелярію суду від Приватного підприємства «Факторія» надійшли відзив на позовну заяву (вх. №8363/20 від 17.02.2020) та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №8364/20 від 17.02.2020).

19.02.2020 через канцелярію суду від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паламар Руслани Іванівни надійшли письмові пояснення (вх. №8938/20 від 19.02.2020) та клопотання про розгляд справи без участі третьої особи (вх. №8937/20 від 19.02.2020).

19.02.2020 через канцелярію суду від Громадської організації «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» надійшла заява про вступ у справу як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вх. №461/20 від 19.02.2020).

Ухвалою суду від 20.02.2022 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Громадську організацію «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича», відклав підготовче засідання на 10.03.2020.

28.02.2020 через канцелярію суду від Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» надійшла відповідь на відзив (вх. №10344/20 від 28.02.2020).

05.03.2020 через канцелярію суду від Громадської організації «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» надійшли письмові пояснення (вх. №11417/20 від 05.03.2020).

10.03.2020 через канцелярію суду від Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №11816/20 від 10.03.2020).

10.03.2020 через канцелярію суду від заступника прокурора Львівської області надійшла заява про втуп у справу (вх. №711/20 від 10.03.2020).

Ухвалами від 10.03.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 26.03.2020, витребував в Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» реєстраційну справу №23431889 на об`єкт нерухомого майна автостоянку на вул. Харківській, 44.

19.03.2020 через канцелярію суду від Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів надійшла заява про залучення третьої особи (вх. №796/20 від 19.03.2020).

23.03.2020 на адресу суду від Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» надійшла заява про відвід судді Коссака С.М. (вх. №13482/20 від 23.03.2020).

Ухвалою від 30.03.2020 задоволено заяву про відвід судді Коссака С.М. у справі №914/2599/19.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено суддю Мазовіту А.Б. для розгляду справи №914/2599/19.

Ухвалою від 06.04.2020 суд (суддя Мазовіта А.Б.) прийняв справу до провадження, підготовче засідання призначив на 04.05.2020.

Ухвалою від 04.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 01.06.2020.

15.05.2020 через канцелярію суду від Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» супровідним листом надіслано інвентаризаційну справу на автостоянку №3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44 (вх. №17844/20 від 15.05.2020).

Ухвалою від 01.06.2020 суд залучив як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, підготовче засідання відклав на 25.06.2020.

25.06.2020 через канцелярію суду від Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів надійшли письмові пояснення (вх. №20574/20 від 25.06.2020).

25.06.2020 через канцелярію суду від Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №20572/20 від 10.03.2020).

Ухвалою від 25.06.2020 суд витребував з архіву Господарського суду Львівської області справу №19/36 та справу №914/4407/15, відклав підготовче засідання на 08.07.2020.

Ухвалою від 08.07.2020 суд відклав підготовче засідання на 27.08.2020.

Ухвалою від 27.08.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 21.09.2020.

21.09.2020 через канцелярію суду від Приватного підприємства «Факторія» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №27275/20 від 21.09.2020).

21.09.2020 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи (вх. №2355/20 від 21.09.2020).

Ухвалою від 21.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 28.09.2020.

28.09.2020 через канцелярію суду від Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» надійшли письмові пояснення (вх. №28014/20 від 28.09.2020).

Ухвалою від 28.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 13.10.2020.

12.10.2020 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшли письмові пояснення (вх. №29451/20 від 12.10.2020).

12.10.2020 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи (вх. №2619/20 від 12.10.2020).

Ухвалою від 13.10.2020 суд відклав підготовче засідання на 02.11.2020.

19.10.2020 через канцелярію суду від прокурора надійшли письмові пояснення (вх. №30129/20 від 19.10.2020).

23.10.2020 через канцелярію суду від Приватного підприємства «Факторія» надійшли письмові заперечення (вх. №30818/20 від 23.10.2020).

23.10.2020 через канцелярію суду від Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів надійшли письмові заперечення (вх. №30817/20 від 23.10.2020).

29.10.2020 через канцелярію суду від Громадської організації «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» надійшли письмові пояснення (вх. №31276/20 від 29.10.2020).

29.10.2020 через канцелярію суду від Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» надійшли письмові заперечення (вх. №31296/20 від 29.10.2020).

Ухвалою суду від 02.11.2020 провадження у справі №914/2599/19 було зупинено, призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Для вирішення експерту поставлено наступні запитання:

- чи входить земельна ділянка, площею 5 059,5 кв.м, на якій знаходиться асфальтобетонне замощення, що належить ПП «Факторія», в межі земельної ділянки площею 14 868 кв.м, яка була закріплена як асфальтне покриття автостоянки за обласним виробничим об`єднанням «Львівтехобслуговування» та передана добровільному об`єднанню «Автомотолюбитель» Радою спілки автомобілістів Львівської області на баланс Підприємства гаражного та технічного обслуговування «Сервіс» згідно приймально-передавального акту від 31.10.1978, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 27.08.1976 №420, наказу Міністерства автомобільного транспорту УРСР від 21.09.1976 №280, наказу начальника об`єднання «Укравтотехобслуговування» Міністерства транспорту УРСР від 24.10.1978 №277.

- які саме складові частини автостоянки №3 за адресою м. Львів, вул. Харківська, 44 мають ознаки нерухомого майна? Чи є об`єкт, який зазначений як будівля прохідної під літерою Б-1 площею 17,7 кв.м, тотожним об`єкту, який вказаний як «дерев`яний кіоск» у документах, перелік яких наведено у запитанні №1.

17.05.2021 через канцелярію суду від Львівського НДІ судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (вх. №2585/20 від 17.05.2021).

Ухвалою від 30.06.2021 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.07.2021, зобов`язано сторони надати суду витребувані експертом документи.

09.07.2021 через канцелярію суду від Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів надійшло клопотання про долучення документів (вх. №15998/21 від 09.07.2021).

Ухвалою від 12.07.2021 суд відклав підготовче засідання на 26.08.2021.

26.08.2021 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшло письмове повідомлення (вх. №19632/21 від 26.08.2021).

Ухвалою суду від 26.08.2021 зупинено провадження у справі №914/2599/19 для продовження проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 02.11.2020.

Листом за вих. №411 від 25.03.2022 Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз надіслав суду висновок експерта №411 за результатами судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 03.05.2022 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.05.2022.

Ухвалою від 23.05.2022 суд відклав підготовче засідання на 09.06.2022.

06.06.2022 через канцелярію суду від прокурора надійшли письмові пояснення (вх. №11823/22 від 06.06.2022).

09.06.2022 через канцелярію суду від Львівської міської ради надійшла заява про виклик експерта (вх. №12191/22 від 09.06.2022).

Ухвалою від 09.06.2022 суд відклав підготовче засідання на 27.06.2022, викликав в підготовче засідання експерта для надання роз`яснень висновку експерта.

Ухвалою від 27.06.2022 суд відклав підготовче засідання на 04.08.2022, повторно викликав в підготовче засідання експерта для надання роз`яснень висновку експерта.

Ухвалою від 04.08.2022 суд відклав підготовче засідання на 15.08.2022.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, сторонами подані усі докази, які доводять обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд ухвалою від 15.08.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 29.08.2021.

Ухвалою від 29.08.2022 суд відклав судове засідання на 15.09.2022.

Ухвалою від 15.09.2022 суд відклав судове засідання на 03.10.2022.

Ухвалою від 03.10.2022 суд відклав судове засідання на 20.10.2022.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що Львівська міська рада є власником земельної ділянки площею 17,7 кв.м. на вул. Харківській у м. Львові. На підставі ухвали від 21.06.2001 №1113 Львівська міська рада вирішила надати цю земельну ділянку на праві постійного користування Регіональному ландшафтному парку «Знесіння». Однак, 28.05.2008 державним реєстратором ОК ЛОР «БТІ та ЕО» Оприск О.М. прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про право власності ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 23431889) - автостоянку №3 загальною площею 17,7 кв.м, розташовану на вул. Харківській, 44 у м. Львові. Підставою виникнення права власності слугувало рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36. Під час розгляду вказаної справи судом не досліджувалось питання будівництва вказаної автостоянки та прийняття її в експлуатацію у встановленому для об`єктів нерухомого майна порядку. В резолютивній частині рішення суду не вказано, що зазначена автостоянка є об`єктом нерухомого майна та його площа становить 17,7 кв.м. Рішенням суду визнано право на автостоянку, а не на нежитлове приміщення площею 17,7 кв.м. Таким чином, державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію, порушив вимоги ч. 1 ст. 3, ч.ч. 2, 4 ст. 9, ч. 3 ст. 17, ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.12, 3.1, 3.3, 3.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, не встановив відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, не перевірив наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, не надав оцінки наявним суперечностям між заявленими правами та документами, поданими для державної реєстрації прав, оскільки рішенням суду визнано право власності на автостоянку, яка, відповідно до вимог чинного законодавства, не є об`єктом нерухомого майна. В рішенні суду жодним чином не згадується такий об`єкт нерухомого майна, як автостоянка №3 загальною площею 17,7 кв.м, на який зареєстровано право власності. Зважаючи на те, що первинне право власності на автостоянку на вул. Харківській, 44 зареєстровано за ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» протиправно, то подальше відчуження цього об`єкта є незаконним, а укладений 30.12.2008 між відповідачами договір купівлі-продажу автостоянки слід недійсними в порядку, передбаченому ст.ст. 203, 228 ЦК України.

В судових засіданнях представники відповідачів проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначили, що рішенням Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36 визнано за ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» право власності на автостоянку № 3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44. Вказане рішення не оскаржувалося, набрало законної сили та є чинним станом на момент розгляду цієї справи. Надалі згідно договору купівлі-продажу автостоянки від 30.12.2008 ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» продала спірну автостоянку ПП «Факторія». Визнавши право власності на автостоянку № 3 у м. Львів на вул. Харківська, 44, Господарський суд Львівської області тим самим визнав право власності на всі її приналежності та складові частини. Під час здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно слід ураховувати вимоги ч. 1 ст. 186 ЦК України, згідно з якою річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Так, приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, а тому є залежною від головної речі і має допоміжний статус. За загальним правилом приналежність наслідує долю головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ. Водночас, державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно має містити інформацію про приналежну річ у розділі «опис нерухомого майна». Таким чином, головною річчю в автостоянці є будівля прохідної площею 17,7 кв.м, право власності на яку зареєстровано у встановленому законодавством порядку, а всі інші її складові частини, такі як прохідна, вбиральня, ворота, огорожа, вольєр, естакада, замощення не є самостійними об`єктами нерухомого майна, оскільки не відповідають головним ознакам нерухомості, а основним їхнім призначенням є допоміжна функція і окремо не підлягають інвентаризації з складанням окремого технічного паспорту, а підлягають відображенню в технічному паспорті як складова частина об`єкту нерухомості. На будівлі та споруди тимчасового характеру технічний паспорт не виготовляється. Такі будівлі та споруди відносяться до допоміжних та включаються до матеріалів інвентаризації. За результатами проведеної інвентаризації за вищевказаною адресою встановлено, що під автостоянкою в даному випадку слід розуміти комплекс будівель та споруд з одно-, або багатофункціональним призначенням. Тобто автостоянка містить усі необхідні елементи, які дають належні правові підстави ідентифікувати її як нерухоме майно. Щодо визнання договору недійсним, то позивачами не зазначено, у чому саме полягає порушення їхніх прав оспорюваним правочином з огляду на те, що судами вже були встановлені раніше обставини щодо законного перебування нерухомого майна (автостоянки) у користуванні відповідачів, а також враховуючи факт існування чинного рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36, на підставі якого у відповідача-1 виникло первинне право власності на спірне майно.

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Оприск О.М. явку представника в судові засідання не забезпечила, пояснень не надала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Паламар Руслана Іванівна в судові засідання не з`явилася, у поданих через канцелярію суду письмових поясненнях зазначила, що нотаріальна дія вчинена у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Під час вчинення нотаріальної дії нотаріусом було встановлено особи учасників цивільних відносин, обсяг цивільної дієздатності та правоздатності, перевірено повноваження представників, для посвідчення договору надано необхідний обсяг правовстановлюючих документів. Таким чином, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було.

Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Громадська організація «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» у поданих через канцелярію суду поясненнях зазначила, що державний реєстратор зареєстрував право власності на буду площею 17,7 кв.м та ще на пів гектара асфальтового покриття, як приналежну річ на території РЛП «Знесіння», не з`ясувавши, чи об`єкт, який подається на реєстрацію, є тим самим об`єктом, про який йшлось у судовому рішенні. На думку третьої особи, судом у справі №19/36 було встановлено, що десь на ділянці Харківська, 42-44 у м. Львові знаходилась ділянка площею 14 868 кв.м, на якій був розташований кіоск, і все це разом було передано добровільному товариству «Автолюбитель». Проте, ділянка на вул. Харківська, 42-44 знаходиться поза межами, визначеними Державним актом, виданим РЛП «Знесіння». Натомість, державний реєстратор самостійно перетворив дерев`яний кіоск у кам`яну будівлю, що має ознаки нерухомого майна, та самостійно визначив, що вказана автостоянка знаходиться на території парку «Знесіння» та має асфальтове покриття близько 5 тис. кв.м.

Третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях.

В судових засіданнях прокурор позов підтримав.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

21.06.2001 Львівською міською радою прийнято ухвалу №1113 «Про затвердження меж і надання земельної ділянки у постійне користування регіональному ландшафтному парку «Знесіння» у м. Львові та деякі територіальні і нормативно-організаційні питання функціонування регіонального ландшафтного парку «Знесіння», відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 котрої Львівська міська рада ухвалила затвердити для Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» як об`єкту природно-заповідного фонду України зовнішню межу, яка визначає територію парку, площею 312,0949 га, та межу охоронної зони, яка визначає територію, площею 473,6151 га. З території парку площею 312,0949 га надано у постійне користування Регіональному ландшафтному парку «Знесіння» земельні ділянки загальною площею 153,6903 га, у спільне користування парку з Львівською обласною дитячою клінічною лікарнею земельну ділянку площею 0,0947 га і залишено за іншими землекористувачами та землевласниками земельні ділянки загальною площею 158,3099 га.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36 за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про визнання права власності визнано за ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» право власності на автостоянку №3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44. Дане судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

На підставі заяви ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» від 24.05.2008 та долучених до неї копій документів, зокрема, рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36, а також матеріалів проведеної 28.05.2008 технічної інвентаризації, державним реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Оприск О.М. 28.05.2008 було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про право власності Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 23431889) автостоянку №3, розташовану на вул. Харківській, 44 у м. Львові, загальна площа 17,7 кв.м.

30.12.2008 між ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (продавець) та Приватним підприємством «Факторія» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу автостоянки, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Паламар Р.В., про що внесено запис до реєстру за №1081.

За цим договором продавець продає, а покупець купує автостоянку №3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44, загальною площею 17,7 кв.м і зобов`язується сплатити за неї обговорену грошову суму. До автостоянки відносяться наступні будівлі та споруди, позначені на плані літерами: «Б-1» - прохідна; «В» - навіс, «Г» - вбиральня; 1 - ворота; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - вольєр; 5 - естакада; І - замощення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.05.2016 у справі №914/4407/15 за позовом Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» до Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Сервіс» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватного підприємства «Факторія», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради та Громадської організації «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» про зобов`язання звільнити земельну ділянку площею 0,4683 га по вул. Харківській, 42-44 у м. Львові в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2016 у справі №914/4407/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №914/4407/15 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №914/4407/15.

Висновком експерта №411 від 25.03.2022 за результатами судової земельно-технічної експертизи встановлено, що з`ясувати, чи входить земельна ділянка, площею 5059,5 кв.м, на якій знаходиться асфальтобетонне замощення, що належить ПП «Факторія», в межі земельної ділянки площею 14 868 кв.м, яка була закріплена як асфальтне покриття автостоянки за обласним виробничим об`єднанням «Львівтехобслуговування» та передана добровільному об`єднанню «Автомотолюбитель» Радою спілки автомобілістів Львівської області на баланс Підприємства гаражного та технічного обслуговування «Сервіс» не надається можливим, оскільки не було задоволено клопотання експерта від 16.06.2021 про надання додаткових документів. Прохідна під літ. Б-1, навіс під літ. В, вбиральня під літ. Г, ворота №1, огорожа №2, ворота №3, вольєр №4, та замощення під літ. І відносяться до об`єктів нерухомості, оскільки пов`язані з землею та не можуть бути переміщенні без негативних наслідків для певних конструктивних елементів (монолітного асфальтобетону, бетонних та бутобетонних основ та фундаментів). Естакада №5 станом на час проведення експертизи частково демонтована та відповідно до перелічених вище норм відноситься до об`єктів нерухомості. Встановити чи будівля прохідної під літ. Б-1 є тотожною будівлі дерев`яного кіоску, зазначеного у приймально-передавальному акті від 31.10.1978, не надається можливим, так як у даному акті відсутні відомості про технічні характеристики будівлі дерев`яного кіоску.

Вважаючи рішення державного реєстратора від 28.05.2008 про реєстрацію права власності Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна автостоянку №3 загальною площею 17,7 кв.м, розташовану по вул. Харківській, 44 у м. Львові незаконним, Львівська міська рада та Регіональний ландшафтний парк «Знесіння» звернулися із позовною заявою до суду, у якій просять скасувати рішення державного реєстратора Оприск О.М. від 28.05.2008 індексний номер 23431889 про державну реєстрацію права власності ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на автостоянку №3 загальною площею 17,7 кв.м, розташовану на вул. Харківській, 44 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №23431889); визнати недійсним договір купівлі-продажу автостоянки №3 загальною площею 17,7 кв.м на вул.Харківській, 44 у м. Львові, укладений 06.04.2009 між ПП «Факторія» та ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів», посвідчений приватним нотаріусом Паламар Р.І.; скасувати рішення приватного нотаріуса Паламар Р.І. від 06.04.2009 про державну реєстрацію права власності ПП «Факторія» на автостоянку №3 на вул. Харківській, 44 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23431889).

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб та прокурора, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36 визнано за ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» право власності на автостоянку №3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44. Вказане рішення набрало законної сили та є чинним на дату розгляду даної справи.

28.05.2008 на підставі вищевказаного рішення суду державним реєстратором було прийнято оспорюване рішення про реєстрацію за ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» права власності на нерухоме майно автостоянку №3, розташовану на вул. Харківській, 44 у м. Львові, загальна площа 17,7 кв.м.

На час проведення оспорюваної державної реєстрації права власності порядок і правила здійснення такої державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомості регулювались Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено перелік підстав (документів) для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, серед яких також передбачено і рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Зазначене вище спростовує доводи позивачів про те, що державним реєстратором зареєстровано право власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна без будь-яких правовстановлюючих документів на такий.

Також нормами цієї статті передбачено перелік підстав, за наявності яких у державній реєстрації права може бути відмовлено, і цей перелік є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає. Крім цього, відмова в державній реєстрації прав із підстав, зазначених в абзаці четвертому частини першої цієї статті, не позбавляє особу права повторно звернутися із заявою за умови усунення підстав для відмови у державній реєстрації прав (ч.1 та ч. 2 ст. 24 цього ж Закону).

Пунктом 1.3 Тимчасового положення передбачено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з п. 1.4 Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі реєстрація прав) це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до п. 1.13 Тимчасового положення реєстрація прав проводиться в такому порядку: приймання й перевірка документів, поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно; установлення відсутності підстав для відмови в реєстрації прав; прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав; унесення записів до Реєстру прав; учинення написів на правовстановлювальних документах; видача витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав.

Пунктом 2.1 Тимчасового положення передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

В додатку 1 до Тимчасового положення міститься перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, серед яких зазначено рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Ця норма кореспондується з положенням статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до пункту 5 частини першої якої державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно п. 3.6 Тимчасового положення реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта, права щодо якого підлягають реєстрації.

Водночас, відповідно до вимог п. 3.6 Тимчасового положення було проведено технічну інвентаризацію автостоянки №3 за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44, за результатами якої було складено інвентаризаційну справу та технічний паспорт, в яких відображені конструктивні елементи будівлі прохідної під літ. «Б-1», що входила до складу вищевказаної автостоянки № 3, зокрема, зазначено про наявність бутобетонного фундаменту.

Крім цього, відповідно до висновку експерта №411 від 25.03.2022 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що прохідна під літ. Б-1, навіс під літ. В, вбиральня під літ. Г, ворота №1, огорожа №2, ворота №3, вольєр №4, та замощення під літ. І відносяться до об`єктів нерухомості, оскільки пов`язані з землею та не можуть бути переміщенні без негативних наслідків для певних конструктивних елементів (монолітного асфальтобетону, бетонних та бутобетонних основ та фундаментів).

Вказане вище спростовує доводи позивачів про те, що будівля прохідної під літ. «Б-1» є тимчасовою спорудою без фундаменту, а отже така не може бути визнана капітальною спорудою, на яку видається окреме свідоцтво про право власності.

Згідно п. 1.3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду від 24.05.2001 № 127 (далі Інструкція), Інструкція діє на всій території України для здійснення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна всіх форм власності.

Відповідно до п. 2 Інструкції, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать, зокрема: будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо: господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні. погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо, господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо).

У відповідності до вищенаведених вимог п. 2 Інструкції при проведенні технічної інвентаризації будівлі автостоянки №3 за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44 було також проведено технічну інвентаризацію та відображено в матеріалах інвентаризаційної справи такі господарські будівлі і споруди як вбиральня (літ. «Г»), ворота (№1 та №3), огорожа (№2), вольєр (№4), естакада (№5), замощення (І) як об`єкти, що пов`язані з вищевказаною будівлею автостоянки спільним призначенням.

Відповідно до п. 6 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №115 від 22.01.1996, автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтоване, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговування персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів.

Згідно ст. 186 ЦК України (в редакції станом на момент прийняття рішення про право власності) річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 187 ЦК України передбачено, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Відповідно до ст.188 ЦК України якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, автостоянка є складною річчю із великою кількістю складових частин, котрі пов`язані спільним призначенням, і які не можуть бути відокремлені без їх пошкодження або істотного знецінення. Визнавши право власності на автостоянку №3 у м. Львів на вул. Харківська, 44, Господарський суд Львівської області тим самим визнав право власності на всі її приналежності та складові частини.

Вказані обставини щодо віднесення будівлі прохідної під літ. «Б-1» площею 17,7 кв.м як головної речі та приналежних до неї господарських будівель і споруд: вбиральні (літ. «Г»), воріт (№1 та № 3), огорожі (№2), вольєру (№4), естакади (№5), замощення (І) до однієї складної речі автостоянки №3 за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44 із спільним призначенням було встановлено рішеннями судів у справі №914/4407/15 за позовом РЛП «Знесіння» до ПП «Факторія» та ПГіТО «Сервіс» ЛОО Всеукраїнської спілки автомобілістів про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Частиною 4 ст.75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України серед основних засад (принципів) господарського судочинства є верховенство права, невід`ємним елементом та органічною складовою якого є принцип правової визначеності.

Вказаний принцип, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії», №28342/95).

В основі принципу правової визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (остаточності рішень), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Як зазначив ЄСПЛ в пункті 46 рішення у справі №32053/13 «Устименко проти України», згідно принципу res judicata жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Зважаючи на наведене, оскільки оспорювана позивачами державна реєстрація права власності ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на автостоянку №3 за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 44 була проведена на підставі поданого заявником правовстановлюючого документа рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2008 у справі №19/36 про визнання права власності на об`єкт нерухомості, яке набрало законної сили та є чинним станом на дату розгляду даної справи, та за наявності проведеної технічної інвентаризації об`єкта, відповідно, така вищевказана державна реєстрація права власності була проведена з дотриманням вимог чинного на час її проведення законодавства і підстав для її скасування немає.

Слід також зазначити, що ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1 ст. 41 Конституції України).

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Позивачами також зазначено, що договір купівлі-продажу автостоянки укладено всупереч суспільним інтересам. Вказані аргументи позивачів відхиляються судом як безпідставні з огляду на наступне.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-3 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК.

До них відносяться:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

Позивачами не доведено та у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували, що договір купівлі-продажу автостоянки порушує публічний порядок, та те, що у осіб, які укладали зазначений договір, був наявний умисел (вина) на незаконне заволодіння майном.

Зважаючи на те, що судом встановлено відсутність підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна автостоянку №3 загальною площею 17,7 кв.м., розташовану на вул. Харківській, 44 у м. Львові, відсутні підстави для задоволення судом і похідних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивачів, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на позивачів.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 20.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 31.10.2022.

Суддя Мазовіта А.Б.