ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"02" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/902/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" про видачу судового наказу,

(без виклику учасників справи)

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022 через підсистему "Електронний суд" Господарський суд Житомирської області отримав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" про видачу судового наказу (вих. від 23.10.2022) про стягнення з Представництва фірми "Маст-Буд СП. З.0.0" заборгованості в розмірі 8680,00грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням умов договору оренди №А00099912 від 19.11.2020.

Розглянувши заяву ТОВ "Будпрокат-Україна" та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника (пункт 2).

- вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (пункт 4);

- перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5).

Крім того, до заяви про видачу судового наказу додаються, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України).

За змістом позовної заяви, ТОВ "Будпрокат-Україна" визначило боржником Представництво фірми "Маст-Буд СП. 3 0 0", , юридична адреса: 12526, с. Великі Кошарища, Житомирський район, Житомирська область.

Як передбачено ч. 3 ст. 147 ГПК України, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи.

За інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за пошуковим запитом - ідентифікаційний код 26627765, відомостей про Представництво фірми "Маст-Буд СП. 3 0 0" немає.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України).

Згідно із ч. 2, 3 ст. 95 ЦК України, зокрема, представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Визначений у заяві про видачу судового наказу боржник - Представництво фірми "Маст-Буд СП. З 0 0", в силу положень ст. 95 ЦК України, є відокремленим підрозділом юридичної особи та не є самостійною юридичною особою, не наділений цивільною правоздатністю і дієздатністю та не може бути стороною у судовому процесі.

Отже, заяву про видачу судового наказу подано до представництва, яке не є юридичною особою, і не може виступати боржником/відповідачем в господарському процесі.

Крім того, за змістом заяви про видачу судового наказу, сума заборгованості за актами наданих послуг №4365 від 19.07.2021 та №4591 від 29.07.2021 становить 62 400,00 грн (19 200,00+43 200,00).

Як стверджує заявник, ТОВ ПФ "Маст-Буд СП. З.0.0" у період з дати отримання обладнання у тимчасове користування 15.07.2021 по сьогоднішній день (23.10.2022) перерахувало на поточний рахунок орендодавця грошові кошти у розмірі 53 920,00грн, тому заборгованість з орендної плати за договором оренди №А00099912 від 19.11.2020 становить 8 680,00грн.

Однак при математичному розрахунку, різниця вказаних сум становить 8 480,00 грн (62 400,00 - 53 920,00), а не 8 680,00 грн.

Сума у розмірі 8 680,00 грн, вказана у акті звірки взаємних розрахунків між підприємствами за 2021 рік.

Варто зазначити, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.

Водночас акт №4 від 15.07.2021 передачі обладнання у тимчасове користування, який є додатком до договору оренди обладнання №А00099912 від 19.11.2020, акти наданих послуг №4365 від 19.07.2021 та №4591 від 29.07.2021, акт повернення обладнання з тимчасового користування по акту передачі №4 від 15.07.2021 не підписані орендарем.

Проте заявник на підтвердження часткових оплат надав копії платіжних доручень на суму 50 800,00 грн з призначенням платежу: "за послуги фрезерувальної машини згідно рахунка №6031 від 27.07.2021, рахунка №5480, 5481 від 12.07.2021", а не 53 920,00 грн як зазначено в заяві про видачу судового наказу.

Варто звернути увагу, що до заяви про видачу судового наказу не додано копії рахунків, на які міститься посилання в призначеннях платежу вказаних платіжних доручень.

Отже, копія акта взаємних розрахунків не може вважатися доказом, що підтверджує розмір заборгованості у сумі 8 680,00 грн, без надання первинних документів та обчислення боргу з використанням математичних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147, 148, 151, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" про видачу судового наказу (вих. від 23.10.2022) про стягнення з Представництва фірми "Маст-Буд СП. З.0.0" заборгованості в розмірі 8 680,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шніт А.В.

1 - в справу;

2 - ТОВ "Будпрокат-Україна" (рек.), а також на електронну пошту: ;

3 - представнику ТОВ "Будпрокат-Україна" на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1;