номер провадження справи 26/1/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 Справа № 908/70/22(924/36/22)

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , с. Шмирки Волочиського району Хмельницької області

до відповідача: приватного підприємства Бізон-Тех 2006, м. Пологи Пологівського району Запорізької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1/ приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна (02140, м. Київ, вул. О. Мішуги, 7А, офіс 1); 2/ приватний виконавець Банадига Володимир Васильович (29000, м. Хмельницький, вул.. Свободи, 22, офіс 1)

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

в межах справи № 908/70/22

про банкрутство - приватного підприємства Бізон-Тех 2006, м. Пологи Пологівського району Запорізької області

Кредитори 1/ Товариство з обмеженою відповідальністю Куликівське хлібоприймальне підприємство

2/ Приватне сільськогосподарське підприємство Прогрес

3/ Товариство з обмеженою відповідальністю Придонецьке

4/ Товариство з обмеженою відповідальністю ЮПЛ Україна

5/ Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інтенсивні фінанси

6/ Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агрофірма Солодководне

7/ Товариство з обмеженою відповідальністю Алоінс-Агро

8/ Акціонерне товариство Креді Агріколь Банк

9/ Акціонерне товариство ОТП Банк

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Відповідачвід ПП "БІЗОН-ТЕХ 2006" - адвокат Підяш Н.О., довіреність № 26/21 від 04.01.2021р.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП№001942 від 04.12.2018р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

До Господарського суду Запорізької області надійшла справа №924/36/22 за підсудністю з Господарського суду Хмельницької області, для розгляду в межах справи № 908/70/22 про банкрутство відповідача.

Ухвалою суду від 11.05.2022 прийнято позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до відповідача - приватного підприємства Бізон-Тех 2006 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до розгляду в межах справи №908/70/22 про банкрутство відповідача, відкрито провадження з розгляду позовної заяви. Ухвалено розглядати позовну заяву за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства. Підготовче засідання призначено на 14.06.2022р. о 10-30.

Ухвалою від 14.06.2022 підготовче засідання відкладено на 12.07.2022 о 10-30.

Ухвалою від 12.07.2022 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, а саме, надати суду: засвідчену належним чином копію (оригінал для огляду) фінансової аграрної розписки від 02 квітня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Пруняком В.І. за реєстровим номером 3832.

До суду 15.08.2022 надійшла заява позивача про усунення недоліків. У зв`язку з викладеним, суд ухвалою від 02.09.2022 призначив підготовче засідання на 20.09.2022 о 10-10.

Ухвалою від 20.09.2022 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєву Наталію Михайлівну (02140, м. Київ, вул. О. Мішуги, 7А, офіс 1); приватного виконавця Банадигу Володимира Васильовича (29000, м. Хмельницький, вул.. Свободи, 22, офіс 1); відкладено підготовче засідання на 29.09.2022р. о 10-10; запропоновано третім особам надати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.09.2022 закрито підготовче провадження у справі №908/70/22 (924/36/22) з розгляду позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до приватного підприємства Бізон-Тех 2006, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено справу до розгляду по суті на 18.10.2022. об 11-00 год.

Позивач просить суд визнати Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, аргументуючи це тим, що Виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог статей 87 і 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), а саме:

- нотаріусом вчинено Виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем;

- у Виконавчому написі нотаріус не вказав, якою нормою закону керувався при його вчиненні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що твердження позивача про те, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не перевірив безспірність заборгованості позивача перед відповідачем є безпідставними та спростовуються такими обставинами. По-перше, стаття 13 Закону України «Про аграрні розписки» передбачає: «Наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою». Оскільки на ОСОБА_2 розписці відсутня відмітка про її виконання, то заборгованість за ОСОБА_2 розпискою є безспірною в силу вказаної норми Закону. По-друге, позивач не надав докази погашення боргу за Аграрною розпискою. По-третє, штраф і проценти передбачені Аграрною розпискою, нараховані лише за строк прострочення безумовного грошового зобов`язання, розрахунок процентів та штрафу нотаріус перевірив, а позивач не надав доказів того, що вони нараховані неправильно, помилково. По-четверте, позивач вже намагався визнати ОСОБА_2 розписку недійсною в межах справи № 924/187/21, однак Верховний Суд Постановою від 02.12.2021 року (номер судового рішення для пошуку в ЄДРСР 101634186) підтвердив законність Аграрної розписки. Таким чином, претензії позивача, щодо дійсності заборгованості за Аграрною розпискою вже відхилені Верховним Судом. По-п`яте, посилання позивача на п. 1 «Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік документів) є безпідставним, оскільки п. 1 Переліку документів регулює стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а не за аграрними розписками. Перелік документів, що подаються для вчинення виконавчого напису на аграрних розписках, передбачений пунктом 12 Переліку документів. А також навів докази того, що Виконавчий напис є законним та що його було вчинено у порядку, передбаченому законодавством.

18.10.2022 року у судове засідання з`явився представник відповідача.

Позивач у судове засідання 18.10.2022 не направив свого представника про що, повідомлений своєчасно та належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, пояснень суду не надали.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність належно повідомленого про розгляд справи позивача за наявними матеріалами справи та ухвалити рішення з метою дотримання розумного строку розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечує проти позову та просить відмовити позивачу у його задоволенені.

У судовому засіданні 18.10.2022р. судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, а також, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд, -

УСТАНОВИВ:

За приписами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

02.04.2020р. позивач видав на користь відповідача ОСОБА_3 аграрну розписку, зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за № 3832 (далі Аграрна розписка).

Відповідно до п.1.1 Аграрної розписки позивач зобов`язався виконати на користь відповідача таке безумовне грошове зобов`язання за нею: у строк не пізніше 31.10.2020р. сплатити відповідачу кошти в сумі 636 650,00 грн.

Предметом застави за Аграрною розпискою був майбутній врожай цукрового буряку в кількості 763,98 тонн, який було вирощено позивачем у 2020р. на орендованих ним земельних ділянках, перелік яких вказаний в Аграрній розписці (п. 3.1., таблиця в п. 1.1. Аграрної розписки).

04.11.2020р. відповідач відправив позивачу Повідомлення № 646/20-юр про порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання і вимогу про усунення ним порушення виконання зобов`язання за ОСОБА_2 розпискою, на яке позивач ніяк не відреагував.

Згідно з п. 5.4. Аграрної розписки вказано, що «у разі порушення Боржником зобов`язань за Агарною розпискою нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення з Боржника прострочених грошових сум за Аграрною розпискою, а також про стягнення з нього сум штрафу, інфляційних витрат і процентів, оскільки останні включаються до виконавчого напису».

15.12.2020 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Н.М. (третя особа у цій справі) вчинила Виконавчий напис на Аграрній розписці на підставі заяви відповідача, у зв`язку з тим, що позивач своє безумовне грошове зобов`язання за Аграрною розпискою не виконав (навіть частково).

19.12.2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької областіБанадиги В.В. відкрито виконавче провадження № 63963116 (далі Виконавче провадження) на виконання Виконавчого напису.

У межах Виконавчого провадження було встановлено, що предмет застави (763,98 тонни цукрового буряку) за Аграрною розпискою у позивача відсутній, що підтверджується відповідним Актом від 01.04.2021 року приватного виконавця Банадиги В.В.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами встановлюється ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), а також «Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів на аграрних розписках, передбачений пунктом 12 Переліку документів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Аналогічні положення щодо умов для вчинення виконавчих написів нотаріусом визначені пунктом 3 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до приписів цієї статті Закону та Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Відповідно до п.12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за аграрними розписками (нотаріально посвідчені товарні та фінансові аграрні розписки) подаються: а) оригінал аграрної розписки без відмітки про її виконання; б) засвідчена кредитором копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику; в) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Відповідачем для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за вказаною вище Аграрною розпискою було надано приватному нотаріусу всі необхідні документи, що не спростовано позивачем.

Відповідачем для одержання виконавчого напису, нотаріусу було надано: - оригінал Аграрної розписки, посвідченої приватним нотаріусом Пруняком Володимиром Івановичем і зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за № 3832, без відмітки про її виконання; - засвідчену відповідачем копію Повідомлення № 646/20-юр від 04.11.2020 року про порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання і вимогу про усунення ним порушення виконання зобов`язання за Аграрною розпискою; - оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опис вкладення, що підтверджують надсилання позивачу вищевказаного Повідомлення відповідача (оригінал опису вкладення від 04.11.2020 року у цінний лист з штрихкодовим ідентифікатором № 938, накладної АТ «Укрпошта» № 938 від 04.11.2020 року та фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 04.11.2020 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про аграрні розписки» Фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.Стаття 13 Закону України «Про аграрні розписки» передбачає: «Наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою».Законодавство України не містить жодного обов`язку нотаріуса при вчиненні виконавчого напису досліджувати документи, на підставі яких було видано аграрну розписку. Стаття 13 Закону України «Про аграрні розписки» чітко встановлює, що наявна у кредитора аграрна розписка без відмітки про її виконання підтверджує безспірність його вимог за цією розпискою і є достатньою, тобто не потребує додаткового доказування безспірності для вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Умови для вчинення виконавчого напису нотаріусом визначені п. 3 глави 16, розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

П. 3.1. передбачає, що «нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Судом установлено, що заборгованість за Аграрною розпискою є безспірною в силу Закону України «Про аграрні розписки» (про що описано вище);право вимоги за ОСОБА_2 розпискою виникло менше ніж за 1 рік до вчинення

ОСОБА_4 . 3.2. Порядку встановлює, що «безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172».

Судом установлено, що відповідач надав нотаріусу всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості, передбачені Переліком документів.

П. 3.3. Порядку передбачає, що «якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку». Законодавством не передбачено іншого строку давності для аграрних розписок.

П. 3.4. Порядку встановлює, що «строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу».

Суд установив, що виконавчий напис було вчинено після того, як у відповідача (стягувача) виникло право примусового стягнення.

П. 3.5. Порядку передбачає, що«при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.» Відповідач надав нотаріусу всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості, передбачені Переліком документів.

Інших умов для вчинення виконавчих написів законодавством не передбачено.

Також варто зазначити, щоу матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язань позивачем за Аграрною розпискою, посвідченою 02.04.2020р. за реєстровим № 3832 повністю або частково, остання не містить напису про її виконання на момент вчинення виконавчого напису. Отже, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 15.12.2020р. зареєстрованого в реєстрі за № 5544 у позивача існувала заборгованість у розмірі визначеному в Аграрній розписці. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений у відповідності до законодавства та на підставі чітко визначених законом та поданих відповідачем документів.

Також варто зазначити, що наведена позивачем Постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, на підтвердження своєї позиції, не береться судом до уваги, тому як Верховний Суд України у зазначеній позивачем справі № 6-887цс17 розглядав правомірність вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, а не на аграрній розписці, а оскільки законодавством передбачені різні порядки вчинення виконавчих написів на договорах та аграрних розписках, то позиція Верховного Суду України в справі № 6-887цс17 не може бути використана при розгляді позову в цій справі.

Згідно з ч. 1ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 9 Кодексу України з процедур банкрутств, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано-09.11.22.

Суддя О.О. Юлдашев

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.