ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3939/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" (вул. Велико- Бурлуцька, 14, Харків, 61028) до відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" (пр. Небесної Сотні, 103, м. Одеса, 65104) про стягнення 160440 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ", в якому просить господарський суд: про стягнення 160440 грн..

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між позивачем, як Покупцем, і відповідачем, як Продавцем, укладено договір постачання №2104 від 23 березня 2021, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити на адресу позивача машину термічного різання металу модель «Комета М-П-1ПЛ/1К-П-2-6-12-1» (далі- Товар), позивач виконав зобов`язання з оплати Товару, однак відповідачем неналежно виконанні умов договору поставки №2104 від 23 березня 2021, саме через простроченя постачання Товару на 42 (сорок два) календарних дня, у зв`язку з чим, підлягає до застосування п.9.1. договору поставки №2104 від 23 березня 2021, за яким з Продавця стягується пеня в розмірі 0,1 % вартості товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості товару. Разом, сума штрафних санкцій нарахована Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" у відповідності до п.9.1. договору поставки №2104 від 23 березня 2021 становить 160 440 (сто шістдесят тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок. В звязку з не сплатою у добровільному порядку відповідачем штрафних санкцій , позивач застосував до відповідача право притримання щодо вартості пуско налагуджувальних робіт на суму 69 600, 00 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3939/21 за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

19.01.2022 відповідач надав відзив на позов в якому зазначило, що заперечує проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ", вказує, що позивач невірно рахує кількість прострочених днів, адже відповідач прострочив поставку Товару на 25 днів, а не на 42 дня, вважає, що відповідно до умов договору та дій Покупця по оплаті, Товариство з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" набуло обов`язок виготовити товар у 90 банківських днів- до 20.08.2021, тому, враховуючи, що фактично відповідачем товар було поставлено позивачу 14.09.2021, то строк затримки поставки становить менше 30 днів, тому застосування штрафу 7% до відповідача є безпідставним.

Також, 19.01.2022 до суду від Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" про стягнення 69600грн.

Ухвалою суду від 24.01.2022 прийнято зустрічну позовну заяву та вирішено справу №916/3939/21 розглядати за правилами загального позовного провадження.

16.02.2022 позивач надав відповідь на відзив в якій доводи відповідача вважає необгрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

01.04.2022 відповідач надав заперечення в яких підтримав доводи викладені у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 01.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 916/3939/21 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

Ухвалою суду від 24.10.2022 зустрічну позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" про стягнення 69600грн. залишено без розгляду.

Представники сторін в судове засіданні 24.10.2022р. не з`явились.

У судовому засіданні 24.10.2022р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

23 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ", як Покупцем, та Товариством з додатковою відповідальністю "ЗОНТ", як Продавцем, був укладений Договір поставки №2104 (далі- Договір поставки).

Відповідно до п.1.1 Договору поставки, Продавець зобов`язався поставити на адресу Покупця машину термічного різання металу модель «Комета М-П-1ПЛ/1К-П-2-6-12-1» (далі- Товар) в номенклатурі, кількості, комплектності, вказаній в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору поставки.

Відповідно до п.1.2 Договору поставки, загальна суму Договору поставки 1674 000, 00( один мільйон шістсот сімдесят чотири тисячі) гривен., в тому числі ПДВ. Сума договору складається з вартості обладнання 1 604 400,00 грн., в тому числі ПДВ, та вартості пуско- налагоджувальних робіт -69 600,00 грн., в тому числі ПДВ.

Відповідно до п.2.2. Договору поставки, товар повинен бути готовий до відгрузки в строк (дев`яносто) банківських днів з моменту надходження на розрахунковий рахунок Продавця попередньої оплати, передбаченої п.3.1.1 Договору поставки . Строк відгрузки Товару не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання всієї оплати згідно п.3.1.2.

Відповідно до п.2.5 Договору поставки, датою поставки вважається дата передачі Товару Продавцем Покупцю, вказана в підписаному сторонами Акті прийома- передачі Товара.

Відповідно до п.9.1 Договору поставки, за порушення умов Договору поставки в частини строків поставки Товару з Продавця стягується пеня в розмірі 0,1 процента вартості Товару, по якому допущена прострочка виконання за кожен день прострочки, а за прострочку більше тридцяти днів додатково стягується штраф в розмірі 7 процентів вказаної вартості.

У відповідності до вимог п. п. 3.1.1., 3.1.2. Договору, Позивач здійснив оплату Товару, а саме: 09.04.2021 року платіжним дорученням №490 на рахунок Відповідача було здійснено

перерахування 669 000 грн; 18.05.2021 року платіжним дорученням №726 на рахунок Відповідача було здійснено перерахування 311 800грн.; 18.06.2021 року платіжним дорученням №1073 на рахунок Відповідача було здійснено перерахування 311 800 грн.; 27.07.2021 року платіжним дорученням №1540 на рахунок Відповідача було здійснено перерахування 311 800грн.

Отже Позивач вказує, що повністю виконав взяті на себе зобов`язання по договору поставки. П`ять робочих днів з моменту отримання всієї оплати згідно п.3.1.2. Договору постачання №2104 від "23" березня 2021року - сплили 02.08.2021 року.

Позивач стверджує, що Відповідачем Товар було поставлено на адресу Позивача на умовах передбачених Договором постачання №2104 від "23" березня 2021 року лише 14.09.2021 року за видаткової накладною №22 від 14.09.2021 року. Таким чином Відповідач припустився прострочення постачання Товару на 42.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив строки поставки товару, позивач звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів про стягнення пені у розмірі 48 132грн. та штрафу у розмірі 112 308грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено, 23 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ", як Покупцем, та Товариством з додатковою відповідальністю "ЗОНТ", як Продавцем, був укладений Договір поставки №2104 (далі- Договір поставки).

Відповідно до п.1.1 Договору поставки, Продавець зобов`язався поставити на адресу Покупця машину термічного різання металу модель «Комета М-П-1ПЛ/1К-П-2-6-12-1» (далі- Товар) в номенклатурі, кількості, комплектності, вказаній в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору поставки.

Відповідно до п.1.2 Договору поставки, загальна суму Договору поставки 1674 000, 00( один мільйон шістсот сімдесят чотири тисячі) гривен., в тому числі ПДВ. Сума договору складається з вартості обладнання 1 604 400,00 грн., в тому числі ПДВ, та вартості пуско- налагоджувальних робіт -69 600,00 грн., в тому числі ПДВ.

Відповідно до п.2.2. Договору поставки, товар повинен бути готовий до відгрузки в строк (дев`яносто) банківських днів з моменту надходження на розрахунковий рахунок Продавця попередньої оплати, передбаченої п.3.1.1 Договору поставки . Строк відгрузки Товару не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання всієї оплати згідно п.3.1.2.

Відповідно до п.2.5 Договору поставки, датою поставки вважається дата передачі Товару Продавцем Покупцю, вказана в підписаному сторонами Акті прийома- передачі Товара.

Відповідно до п.3 Договору поставки, Платежі за Товар, поставлений Продавцем Покупцю за Договором поставки, здійснюються у національній валюті України в слідуючому порядку:

3.1.Оплата здійснюється на умовах:

- п.3.1.1. Передоплата 669 600,00 гривен, у тому числі ПДВ- протягом 10 днів після підписання Договору поставки.

- п.3.1.2 Оплата решти суми вартості обладнання (935 400 грн.00 коп) здійснюється Покупцем до 20 числа кожного місяця до відгрузки згідно графіку: другий місяць після передоплати до 20 числа -311 800,00 грн., третій місяць після передоплати до 20 числа -311 800,00 грн., четвертий місяць після передоплати до 20 числа -311 800,00 грн., загалом- 935 400 грн. 00 коп.

- п.3.1.3 Оплата за ПНР в розмірі 69 600,00 грн., в тому числі ПДВ, здійснюється протягом 7 банківських днів після промислових випробувань та підписання акту прийому обладнання в експлуатацію в цеху Покупця.

Відповідно до наданих суду платіжних доручень Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" сплатило Товариству з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" 09 квітня 2021 попередню оплату у розмірі 669 600,00 грн., 18 травня 2021 решту суми вартості Товару у розмірі 311 800,00 грн., 18 червня 2021 решту суми вартості Товару у розмірі 311 800,00 грн., 27 липня 2021 решту суми вартості Товару у розмірі 311 800,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної №22, 14 вересня 2021 Товариство з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" Товар.

22 жовтня 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" та Товариство з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" склали акт №22, згідно якого представники ТДВ «ЗОНТ» виконали пуско-налагоджувальні роботи Товару на суму 69600, 00 грн.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.9.1 Договору поставки, за порушення умов Договору поставки в частини строків поставки Товару з Продавця стягується пеня в розмірі 0,1 процента вартості Товару, по якому допущена прострочка виконання за кожен день прострочки, а за прострочку більше тридцяти днів додатково стягується штраф в розмірі 7 процентів вказаної вартості.

Суд, проаналізувавши пункти 2.2 та 3.1 Договору поставки, строки здійснення позивачем оплати Товару, вважає, що відповідач набув обов`язок за Договором поставки поставити Товар Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" у строк- 90 банківських днів, тобто починаючи з 09.04.2021 і до 20.08.2021.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача у позовній заяві, щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" п.9.1 Договору поставки в частині стягнення пені в розмірі 0,1 процента вартості Товара за кожен день прострочки.

Отже, стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" підлягає сума пені у розмірі: 1604 400,00* 0,1%*25=40110 гривень 00 коп.

Враховуючи, що фактично Товар було поставлено 14 вересня 2021, то строк затримки поставки становить 25 днів, тож застосування п.9.1 Договору поставки, в частині стягнення штрафу в розмірі 7 відсотків від вартості Товару до Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" є безпідставним.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" до Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" про стягнення 160440 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "ЗОНТ" (пр. Небесної Сотні, 103, м.Одеса, 65104, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" (вул. Велико- Бурлуцька, 14, Харків, 61028, ) пеню в сумі 40 110 грн. 00коп. та судовий збір в сумі 601грн. 35коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов