ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1334/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Арнаутова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, 3) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона)

до відповідача: Комунального підприємства "Грааль" Южноукраїнської міської ради (55340, Миколаївська обл., Арбузинський р-н, селище міського типу Костянтинівка, площа Соборна, буд. 20)

про стягнення 185 942,22 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Тучкова Ю.В. - самопредставництво

від відповідача: не з`явився

1. Короткий зміст позовних вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

27.06.2022 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Грааль" Южноукраїнської міської ради, в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 769 388,26 грн, інфляційні втрати у сумі 45 048,13 грн, 3% річних у сумі 5898,40 грн, 7% штрафу у сумі 53857,18 грн, пеню у сумі 42279,74 грн та судові витрати.

15.08.2022 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд, з огляду на сплату відповідачем частини основного боргу у сумі 730 529,49 грн, стягнути з відповідача основний борг у розмірі 38 858,77 грн, інфляційні втрати у сумі 45 048,13 грн, 3% річних у сумі 5898,40 грн, 7% штрафу у сумі 53 857,18 грн, пеню у сумі 42 279,74 грн та судовий збір у сумі 2789,13 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2022 позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за вх.№1381/22 від 27.06.2022 залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначення належного відповідача та його ідентифікаційного коду.

Ухвала від 01.07.2022 була надіслана позивачу в його електронний кабінет 04.07.2022, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.

11.07.2022 до суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі №916/1334/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.08.2022 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с.77-79).

Протокольною ухвалою від 12.09.2022 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, закрито підготовче провадження та призначено справу №916/1334/22 до розгляду по суті у судовому засіданні.

26.09.2022 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення (а.с.111-116).

У судовому засіданні 24.10.2022 представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про причини відсутності суд не повідомляв, відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення (а.с.95, 110, 126).

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

На виконання умов укладеного між сторонами договору №06-05/ПУ-39985 від 01.11.2017 позивачем за період з листопада 2021 по березень 2022 надано відповідачу послуги на загальну суму 769 388,26 грн.

Виставлені позивачем рахунки на оплату наданих послуг за діючими на день оплати тарифами відповідачем станом на день подання позовної заяви оплачено не було.

Після направлення до суду позовної заяви відповідачем частково було оплачено суму основного боргу у розмірі 730 529,49 грн.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

01.11.2017 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Грааль" Южноукраїнської міської ради (Абонент) укладено договір на водопостачання №06-05/ПУ-39985 (а.с.8-13), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник бере на себе зобов`язання відпускати Абоненту (територія Костянтинівської селищної ради) питну воду (водопостачання) на господарські потреби, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічні вимоги до води питної, призначені для споживання людиною» (ДСанПін 2.2.4-171-10), а Абонент зобов`язався оплачувати за використану питну воду в кількості та розмірах, передбачених цим договором.

Об`єм споживання води за звітний період, встановлений з 1 по 31 (30) число поточного місяця, визначається за показниками водолічильників, встановлених належним чином, а при їх відсутності чи при проривах, які виникли на мережах абонента до водолічильника по новому перерізу труби вводу (п.3.1. договору).

Згідно із пунктом 3.2 договору розрахунки за водопостачання здійснюються по встановленим тарифам, діючим на період дії договору. Порядок встановлення і застосування тарифів регулюється уповноваженими органами відповідно з вимогами чинного законодавства. При зміні тарифів розрахунки проводяться за новими тарифами з дня їх введення. Постачальник письмово повідомляє абонента про зміну тарифів. Повідомлення являється невід`ємною частиною договору. Порядок встановлення і застосування тарифів регулюється уповноваженими органами відповідно з вимогами чинного законодавства. При зміні тарифів розрахунки проводяться за новими тарифами з дня їх введення. Постачальник письмово повідомляє абонента про зміну тарифів. Повідомлення являється невід`ємною частиною договору. Тарифи, на момент укладення договору, на послуги водопостачання складає 3,44 грн. за 1 куб.м. (без урахування ПДВ 20 %). Орієнтовано вартість послуг по договору складає 972 425,36 грн., з урахуванням ПДВ 20 % - 162 070,90 грн.

Відповідно до пункту 3.3 договору оплату за фактично отримані послуги абонент проводить щомісячно на підставі пред`явлених постачальником рахунків на оплату протягом 14 календарних днів від дати одержання рахунку. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Постачальник направляє абоненту рахунки цінним листом з повідомленням про вручення. Грошові кошти перераховуються абонентом по платіжним реквізитам, вказаним у рахунку, пред`явленому постачальником до оплати. При ненадходженні на поточний рахунок постачальника грошових коштів до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги, постачальник має право, попередити абонента про припинення йому постачання води, до повного погашення заборгованості, після чого постачання води буде відновлено тільки за письмовою згодою сторін.

Згідно до пункту 3.5 договору у випадку несвоєчасної оплати платіжних документів в зазначений термін абонент сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7%.

За умовами п.6.1. договору останній вступає в силу з дати підписання його обома сторонами, скріплення підписів печатками та діє по 31.10.2018 включно в частині постачання питної води, а в частині розрахунків до повного розрахунку.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця до закінчення терміну його дії, він вважається пролонгованим на наступний рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.6.2. договору).

Згідно наявних в матеріалах справи актів витрат питної води КП "Грааль" (а.с.23-27), відповідачем було спожито питну воду у наступних обсягах:

- листопад 2021 року 11 053 м3/міс;

- грудень 2021 року 10 379 м3/міс;

- січень 2022 року 9 830 м3/міс;

- лютий 2022 року 9 334 м3/міс;

- березень 2022 року 8 027 м3/міс.

На виконання умов договору позивачем на адресу відповідача супровідними листами (а.с.33-40) було направлено рахунок від 30.11.2021 на суму 157 977,20 грн (а.с.28), від 31.12.2021 на суму 166 022,48 грн (а.с.29), від 31.01.2022 на суму 161 015,40 грн (а.с.30), від 28.02.2022 на суму 152 890,92 грн (а.с.31), від 31.03.2022 на суму 131 482,26 грн (а.с.32).

При розрахунку суми, що підлягає сплаті за спожиту питну воду позивачем було враховано ціни, на момент виставлення рахунків, що визначались рішеннями Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 19.05.2021 №161, від 02.11.2021 №349 та від 03.12.2021 №398.

Докази оплати у визначений договором строк спожитої відповідачем питної води в матеріалах справи відсутні.

Під час розгляду справи відповідачем на користь позивача було сплачено частину основного боргу у сумі 730 529,49 грн, у підтвердження чого позивачем надано суду службову записку від 10.08.2022 №0042-74/724 та виписку по рахунку (а.с.80-81).

Доказів оплати залишку заборгованості у сумі 38 858,77 грн матеріали справи не містять.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", ст. 1 якого передбачено, що питне водопостачання - діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та/або постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та/або систем питного водопостачання.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Враховуючи наведене у сукупності обов`язок відповідача з оплати використаної питної води встановлений законом та договором.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 38 858,77 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже було зазначено судом, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені передбачена п.3.5. договору.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його вірним в частині нарахованих сум, а вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 45 048,13 грн, 3% річних у сумі 5 898,40 грн та пені у сумі 42 279,74 грн, такими, що також підлягають задоволенню.

Суд також вказує на те, що Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч.1 ст. 231 ГК України), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

Як вже було зазначено судом, окрім можливості нарахування пені за невиконання грошового зобов`язання за договором, сторонами також погоджено нарахування штрафу у розмірі 7%.

Штрафом, відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019р. по справі №917/194/18).

Приймаючи до уваги порушення відповідачем строків оплати спожитої питної води, враховуючи положення договору та чинного законодавства, суд вважає правомірним нарахування штрафу. Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок суми штрафу у розмірі 53 857,18 грн, суд вважає його вірним.

Поряд з цим, суд також зауважує, що ч.1 ст.233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача, не надано.

Суд також враховує, що відповідач є комунальним підприємством, а більша частина заборгованості була ним погашена під час розгляду справи.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне відзначити, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст. 219 Господарського кодексу України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваного штрафу є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру штрафу до 20 000 грн.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми штрафу компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача штрафу у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому суд також враховує, що стягнення інфляційних втрат, 3% річних та суми пені, які разом становлять значну суму, також певною мірою компенсує можливі негативні наслідки, викликані простроченням сплати відповідачем суми заборгованості.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Грааль" Южноукраїнської міської ради (55340, Миколаївська обл., Арбузинський р-н, селище міського типу Костянтинівка, площа Соборна, буд. 20, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, ) основну суму заборгованості у розмірі 38 858 /тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім/ грн 77 коп., інфляційні втрати у сумі 45 048 /сорок п`ять тисяч сорок вісім/ грн 13 коп., 3% річних у сумі 5 898 /п`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім/ грн 40 коп., пеню у сумі 42 279 /сорок дві тисячі двісті сімдесят дев`ять/ грн 74 грн, штраф у сумі 20 000 /двадцять тисяч/ грн, судовий збір у сумі 2 789 /дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять/ грн 13 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2022 р.

Суддя Ю.М. Щавинська