ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1908/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В. розглянувши матеріали справи №916/1908/22

за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 39; код - 03528552), в інтересах держави,

в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (67700, вул. Грецька, 24, м. Білгород-Дністровський, код - 04056813)

до

відповідача 1: Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; код - 01034165)

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єрмак" (68354, Одеська обл., Кілійський район, с. Ліски, пров. Портовий, буд. 19; код - 32443812)

про визнання недійсним договору, зобов`язання звільнити штучну водойму

з підстав порушення вимог чинного законодавства щодо передачі майна в позичку за удаваним правочином

Представники сторін:

від прокуратури: Лянна О.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: Багно В.С.

від відповідача 2: Балан М.В.

СУТЬ СПОРУ: 10.08.2022 року Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області (далі Прокурор) в інтересах держави, в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Кілійського міжрайонного управління водного господарства (далі Відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єрмак" (далі Відповідач 2) яким просить суд:

- визнати недійсним договір №317 по біологічному очищенню (біомеліорації) Нерушайського водосховища від 05.06.2020, укладений між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єрмак» (далі спірний договір);

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Єрмак» звільнити штучну водойму Нерушайського водосховища площею 165 га, яка знаходиться на території Татарбунарської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області.

11.08.2022 року, суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив відповідачам строк для подання відзивів на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

29.08.2022 року суд отримав відзив на позовну заяву Відповідача 2 Відповідач 2 позов не визнав (Т.1 а.с. 158-165).

08.09.2022 року Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області надав суду відповідь на відзив Відповідача 2 вважає доводи відповідача необґрунтованими (Т.2 а.с. 46 - 54) та відповідь на відзив Відповідача 1 вважає доводи відповідача необґрунтованими (Т.2 а.с. 61 - 66).

Заперечення на відповідь на відзив від Відповідача 1 суд отримав 14.09.2022 року - Відповідача 1 наполягає на відмові у задоволені позову (Т.2 а.с. 75 -76).

15.09.2022 року заперечення на відповідь на відзив надав суду Відповідач 2 також наполягає на відмові у задоволені позову (Т. 2 а.с. 79 82).

26.09.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні.

Під час розгляду справи прокурор позов підтримав, представники відповідачів проти позову заперечили.

В С Т А Н О В И В :

05.06.2020 року між Кілійським МУВГ (Замовник) та ТОВ «Єрмак» (Виконавець) було укладено договір по біологічному очищенню (біомеліорації) Нерушайського водосховища №317.

Відповідно до п. 1.1. Договору за завданням Замовника Виконавець зобов`язався на свій ризик виконати та здати Замовнику в установлений Договором строк роботи, а Замовник зобов`язався надати Виконавцю у часткове користування для цілей цього Договору штучну водойму Нерушайське водосховища Кілійського МУВГ (фронт робіт) і прийняти від Виконавця роботи та погодити визначену Договором винагороду.

Роботи вказані у п. 1.1. Договору - це роботи з біомеліорації (біологічного очищення від водної рослинності та біоперешкод) Нерушайського водосховища загальною площею водного дзеркала 165 га шляхом забезпечення вселення, відтворення і життєдіяльності рослиноїдних риб-меліораторів, раків, іншої іхтіофлори і іхтіофауни, поліпшення умов їх існування та регулювання їх чисельності шляхом добування (вилову) для досягнення мети договору.

Риби-меліоратори та раки в даному Договорі є власністю виконавця і виступають інструментом «матеріально-товарними цінностями (МТЦ) виконання робіт по досягненню мети договору».

Згідно з п. 1.2. Договору метою договору є максимальна можлива очистка каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Водойма надається виконавцю в порядку, передбаченому Договором, і оформлюється відповідним актом приймання-передачі (п. 6.1. Договору).

При виконанні робіт сторони керуються Програмою «Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства» (далі Програма), розробленого на підставі Патенту на корисну модель № 101959, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 12.10.2015 (п. 1.1. Договору).

Склад, обсяги і строки робіт, що доручаються до виконання Виконавцю, визначені календарним графіком робіт (п. 1.3. Договору).

Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт шляхом внесення змін до календарного графіку робіт (п. 1.4. Договору).

Відповідно до п. 6.5. Договору Виконавець здійснює оновлення популяції біомеліораторів (вилучення старшовікових видів риб та раків). Терміни, обсяги, порядок вилучення, а також вселення риб-меліораторів, раків та їх результати оформлюються актами.

Додаткова (надлишкова) кількість риб-меліораторів і раків - отриманих в процесі біологічного очищення водойми, - є власністю Виконавця, і використовується для відшкодування своїх витрат при виконанні робіт, що і вважається винагородою Виконавця за виконані роботи (п. 6.7. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2040, у разі якщо до 01.05.2040 жодна із сторін письмово не заявить про намір закінчити Договір, він вважається продовженим (пролонгованим) строком на 15 років на тих самих умовах (п. 11.1. Договору).

Позов ґрунтується на тому, що укладений відповідачами договір по суті не містить характерних положень передбачених цивільним законодавством для договорів підряду/надання послуг та за своєю природою є прихованим договором позички державного майна - земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом.

Так Прокурор зазначає, що зі змісту оспорюваного Договору, останнім не передбачено будь-яких обов`язків Кілійського МУВГ щодо проведення розрахунків за виконані ТОВ «Єрмак» роботи по вселенню рослиноїдних риб у Нерушайське водосховище, тобто сторонами не визначено ціни робіт (надання послуги) за договором, як істотної умови для такого виду договорів, а визначена договором діяльність з «біологічного очищення штучної водойми» має усі ознаки аквакультури (рибництва) (сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг (ст. 1 Закону України «Про аквакультуру»). Так, у відповідності до п. 6.5., 8.4.17. ТОВ «Єрмак» має повне право на вилучення старшевікових рослиноїдних риб, хижих риб та раків. Таким чином, за умовами оспорюваного договору ТОВ «Єрмак» при використанні Нерушайського водосховища фактично матиме змогу здійснювати щорічно вилов від 10,5 до 25,1 тон водних біоресурсів, а за весь період дії договору - від 200,5 до 488 тон водних біоресурсів, що відповідає показникам самостійних господарств із здійснення вирощування рибних ресурсів.

Тому, виходячи з аналізу умов Договору Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області робить висновок, що ТОВ «Єрмак» здійснюватиме діяльність у сфері рибництва (аквакультури) за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування та ветеринарного свідоцтва, звітності за формою № 1А-риба (річна) «Виробництво продукції аквакультури за 20_ р.» та спеціальних форм первинної документації для суб`єктів рибного господарства (№ А-01 - № А-22), передбачених наказом Мінагрополітики від 19.06.2012 № 362, а також за відсутністю контролю з боку працівників рибоохорони та ветеринарно-санітарного контролю. З викладеного вбачається, що ТОВ «Єрмак» безкоштовно отримано у користування строком до 2040 року штучну водойму Нерушайського водосховища площею 165 га для здійснення господарської діяльності, пов`язаної із вирощуванням риби, переробкою та консервуванням риби, оптовою та роздрібною торгівлею рибою.

Правова позиція Відповідачів, які не погодились з позовом, базується на тому, що Договір по біологічному очищенню (біомеліорації) Нерушайського водосховища № 5 і 7 від 05.06.2020 року має всі ознаки та юридичні характеристики договору про надання послуг:

1) договори про надання послуг є двосторонніми;

2) договори про надання послуг можуть бути як реальними так і консенсуальними (досліджуємий договір є консенсуальним, так як він є укладеним з моменту його підписання, тобто досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов договору);

3) договори про надання послуг є відплатними (п. 1.1. досліджуємого договору передбачає погоджену між сторонами винагороду, п. 6.7 та п. 8.4.17. досліджуємого договору передбачає погоджену між сторонами винагороду для виконавця);

4) предметом договору про надання послуг є послуга, яка характеризується відповідними ознаками: спрямована на досягнення певного корисного і правомірного результату (у даному договорі п. 1.2. - очистка каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто та зоопланктону, інших домішок біологічного походження, п. 2.1. - пригнічення розвитку різних груп гідробіонтів та зниження трофності водойми); результат послуги завжди є немайновим, хоча може мати певну юридичну форму, при цьому при наданні послуги головним є не майнова форма вираження результату послуги, а її зміст (п. 1.2. - зменшення витрат при експлуатації водосховища та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води); послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання (надається безпосередньо та лише на Нерушайському водосховищі та пов`язана з виконавцем ТОВ «Єрмак», яка несе відповідні ризики, передбачені договором, має досвід у риборозведенні та вид діяльності 03.12. Прісноводне рибальство, ознайомлена з Програмою «Створення ПШБК», готова як технічно та і фінансово до її реалізації); послугу неможливо зберігати, тобто вона існує лише на той час, коли надається (вселення рослиноїдних риб-меліораторів відбувається згідно з Програмою «Створення ПШБК для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів КМУВГ», яка регулює порядок проведення робіт, обсяги, строки та інше);

Тому, Відповідач 2 робить висновок, що укладений правочин є змішаним договором, який містить у собі деякі елементи договорів про надання послуг та підряду і наявності орендних правовідносин, позички з його умов не слідує.

В свою чергу, Відповідач 1 вважає, що за своєю правовою природою зазначений вище договір по біологічному очищенню (біомеліорації) є договором про надання послуг, при цьому, Відповідач 1 наполягає, що Прокурором не надано до суду жодних доказів, які могли б засвідчити факт перебування сторін оспорюваного договору в правовідносинах позички, а не в правовідносинах надання послуг біологічного очищення.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши додані до справи докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 77 ГПК України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги по справі, прокурор посилається на те, що між між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єрмак» було укладено договір по біологічному очищенню (біомеліорації) Нерушайського водосховища №317 від 05.06.2020р.

Вказаний договір прокурор вважає удаваним правочином, оскільки його було вчинено для приховання іншого правочину, а саме, - договору позички нерухомого майна у вигляді земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом Нерушайським водосховищем.

Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Верховним Судом України в постанові від 07.09.2016р. по справі № 6-1026цс16 було зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють однин правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним спірного договору ґрунтуються на тому, що насправді між сторонами було укладено договір позички, а за приписами ч.2 ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна безоплатну передачу державного або комунального майна в безоплатне користування або позичку заборонено.

Таким чином, перш за все, суд вважає необхідним надати правову оцінку вищевказаному договору на відповідність його правочину, що регулює правовідносини позички.

Відповідно до ст.827 ЦК України:

1. За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

2. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

3. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу Найм (Оренда).

Частиною 1 статті 792 глави 58, параграфу 3 Найм (Оренда) земельної ділянки) ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Нерушайське водосховище знаходиться на земельній ділянці, яка була надана Татарбунарському управлінню зрошувальних систем м.Татарбунари (правонаступником якого є відповідач-1 по справі Кілійське міжрайонне управління водного господарства) в постійне користування на підставі Державного акту на право постійного користування II-ОД №000555 від 07.04.2003р.

В свою чергу, Козійське водосховище, відповідно до Додатку до Протоколу технічної Ради Кілійського МУВГ від 08.05.2020р. №3, було включено до Переліку водних об`єктів, які ввійшли в Програму „Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу (далі ПШБК) для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства(далі Програма), затверджену 10.03.2020р. директором Науково-дослідного інституту „Держводекологія.

Зазначену Програму було розроблено на підставі, зареєстрованого 12.10.2015р. Державною службою інтелектуальної власності України, Патенті на корисну модель №101959 Спосіб покращення природної якості води та ефективності роботи спеціальних об`єктів водозабезпечення шляхом створення природно-штучного біомеліоративного комплексу.

Спірний договір № 317 від 05.06.2020р. № 2 від 30.09.2022р.) по біологічному очищенню (біомеліорації) русла Нерушайського водосховища між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ „Єрмак було укладено з метою максимально можливої очистки каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води (п.1.2.договору).

Додатком №7 до вказаного договору є витяг з Програми „Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства що стосується Нерушайського водосховища (п.12.9Програми).

Призначенням вказаного водосховища, відповідно до частини п`ятої Додатку № 7 до договору є зрошення, ширина прибережної захисної смуги 50м.

Також Додатком №7 передбачено, що Нерушайське водосховище утворюється гідровузлом в складі наступних споруд: гребля (підпірна дамба), паводковий водоскид, донний водоспуск, водотранспортуючий канал, водозабірна споруда, огороджувальні дамби.

При цьому, основним видом діяльності Кілійського міжрайонного управління водного господарства є допоміжна діяльність у рослинництві, а серед інших видів діяльності будівництво водних споруд і забір, очищення та постачання води.

Матеріали справи не містять доказів припинення діяльності Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства із забезпечення водокористувачів водою Нерушайського водосховища для зрошування земель (допоміжна діяльність у рослинництві) та із забору та постачання води - після укладання з ТОВ Єрмак спірного договору № 317 від 05.06.2020р.

Тобто, суд вважає хибною позицію прокурора про те, що вказаний договір - є удаваним (фактично договором позички) з підстав безоплатної передачі Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства в користування ТОВ „Єрмак Нерушайського водосховища.

Дійсно, текст частини 1 пункту 1.1.договору про обов`язок Замовника (відповідача-1) надати Виконавцю (відповідачу-2) у часткове користування для цілей цього договору штучну водойму - Нерушайське водосховище Кілійського міжрайонного управління водного господарства (фронт робіт) та відомості в Акті прийому-передачі фронту робіт від 05.06.2020р. в якому зазначено, що Замовник передає, а Виконавець приймає водойму площею водного дзеркала 165га Нерушайського водосховища (фронт робіт) для виконання робіт відповідно до договору міг бути сприйнятим в якості фактичної безоплатної передачі вказаного водосховища в позичку.

Між тим, Угодою № 1 від 30.09.2022р. сторони внесли відповідні зміни до вищевказаного Договору та до Акту прийому-передачі фронту робіт від 05.06.2020р..

Зокрема, пункт 1.1. Договору викладено в наступній редакції:

„1.1. За завдання Замовника Виконавець зобов`язується на свій ризик виконати та здати Замовнику в установлений договором строк роботи, а замовник зобов`язується надати Виконавцю безперешкодний доступ до Нерушайського водосховища Кілійського міжрайонного управління водного господарства для цілей цього договору (фронт робіт) і прийняти від виконавця роботи та погодити визначену договором винагороду.

П`ятий (останній) абзац Додатку №5 до Договору „Акт прийому-передачі фронту робіт від 05.06.2020р. викладено в наступній редакції: „Замовник надає Виконавцю безперешкодний доступ до водойми площею водного дзеркала 165га Нерушайського водосховища (фронт робіт) для виконання робіт відповідно до договору.

Тобто, з урахуванням вищевказаних змін, між сторонами відсутні правовідносини з позички, оскільки Нерушайське водосховище, з моменту укладення спірного договору і до цього часу, не вибувало з користування Кілійського міжрайонного управління водного господарства, як водний об`єкт, що розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у відповідача-1 на праві постійного користування, приймаючи до уваги здійснення забору і водопостачання води з водосховища водокористувачам на зрошення.

Також, вказане водосховище не приймалось в користування ТОВ „Єрмак відповідно до положень Глави 60 ЦК України (Позичка).

Так, пунктом 1.3. договору встановлено, що склад, обсяги і строки робіт, що доручаються до виконання Виконавцю, визначені календарним графіком робіт (Додаток до договору №1). З вказаного Додатку вбачається, що ним встановлено Графік формування ПШБК (природно-штучного біомеліоративного комплексу) на Нерушайському водосховищі, зокрема, терміни вселення певних видів та кількості біомеліорантів. Такі терміни встановлені у періоди „квітень-травень та „жовтень-листопад.

Крім того, як зазначалось вище, Додатком №7 до спірного договору є витяг з Програми „Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства що стосується, зокрема, Нерушайського водосховища.

Вказаним Додатком передбачені Нормативні показники формування ПШБК та Нормативи вилучення старшовікових групп риб на третій рік функціонування ПШБК на Нерушайському водосховищі, які відповідають вищезазначеній Програмі.

При цьому, слід звернути увагу на те, що вилучення старшогрупових груп вселенців передбачено лише на третій рік від першого року вселення водних біоресурсів і ця заміна старшовікових особин риб-вселенців є обов`язковою з метою уникнення канібалізму, заморів і перезариблення водного об`єкту (Нерушайського водосховища).

Програмою і, відповідно, умовами договору передбачене постійне вилучення лише старшовікових туводних хижих видів риб, з огляду на те, що вони можуть нести загрозу для молоді вселених видів водних біоресурсів.

Також суд зазначає, що Додатком №6 до спірного договору встановлено Календарний план ефективної експлуатації ПШБК на 2020-2023роки з якого вбачається, що:

- для визначення фізичного стану риб-біомеліораторів та складової частини кормової бази передбачено постійне візуальне обстеження та щодекадні контрольні лови;

- для збереження риб-меліораторів передбачені постійні охоронні заходи;

- для регулювання та ротації чисельності риб-меліораторів передбачено постійне вилучення старшевікових туводних (хижих) видів риб.

Тобто, постійне виконання певних робіт по вказаному Календарному плану ефективності експлуатації ПШБК не свідчить про те, що Нерушайське водосховище знаходиться в користуванні у Відповідача-2, оскільки наслідком очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження є можливість ефективної експлуатації цього водосховища саме Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства для подачі води водокористувачам.

Як було вказано вище, частиною 3 статті 827 ЦК України встановлено, що до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу Найм (Оренда).

Згідно частини 1 статті 759 ЦК України - за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Суд вже звертав увагу, що відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Суд вважає, що проведення робіт по біологічному очищенню Нерушайського водосховища на підставі спірного договору не свідчить про те, що Відповідач-2 отримав у володіння та користування земельну ділянку на якій розташоване вказане водосховище, або отримав у володіння та користування саме Нерушайське водосховище. Як зазначалось вище, право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташоване водосховище, належить Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства. Вказане управління (Відповідач-1), незалежно від того які роботи з очистки цього водосховища виконуються Відповідачем-2, продовжує володіти і користуватися земельною ділянкою та Нерушайським водосховищем, яке розташоване на цій земельній ділянці.

Тобто, приймаючи до уваги, що передачі державного майна у володіння та користування Відповідачу-2 не мало місця спірний договір не можна вважати договором позички, як це стверджує прокурор у позовній заяві.

Між тим, з огляду на твердження відповідачів у відзивах на позов про те, що фактично спірний договір - є договором про надання послуг, суд вважає за необхідне надати цьому договору правову оцінку.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 843 ЦК України:

1. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

2. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

3. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Як вбачається з пункту 1.2. спірного договору, метою робіт з максимально можливої очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження є зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Тобто, фактично ТОВ „Єрмак по спірному договору прийняло на себе зобов`язання з надання Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства послуги, яка споживається останнім в процесі здійснення ним своєї діяльності при експлуатації Нерушайського водосховища з подачі води водокористувачам. Вказані обставини свідчать про те, що спірний договір містить ознаки договору надання послуг.

При цьому, зазначеним договором, також, передбачено виконання Відповідачем-2 певних робіт, які є необхідними відповідно до Програми „Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства. Тобто, у спірному договорі містяться ознаки виконання підрядних робіт, що регулюються Главою 61 ЦК України (Підряд).

Частинами 1-3 статті 6 ЦК України встановлено, що:

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За своєю правовою природою спірний договір є змішаним договором з елементами договорів надання послуг та підряду, але ніяк не договором позички, приймаючи до уваги те, що Нерушайським водосховищем продовжує володіти та користуватись Кілійське міжрайонне управління водного господарства, а не ТОВ „Єрмак, і вода високої якості необхідна саме Відповідачу-1 для ефективної експлуатації водосховища та, належних Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства, об`єктів та споруд, розташованих на цьому водосховищі, - для подачі води з нього іншим водокористувачам.

Щодо тверджень прокурора про відсутність у спірному договорі зобов`язань Відповідача-1 по здійсненню оплати Відповідачу-2 за виконану роботу (надані послуги), тобто не визначення ціни робіт (надання послуги), яка є істотною умовою для таких видів договорів, то слід зазначити наступне.

Як було вказано вище, з частини 1 статті 903 ЦК України витікає, що замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу, якщо договором передбачено надання послуг за плату. Тобто, вказана на норма ЦК України передбачає можливість безоплатного надання послуг і , тому, ціна договору не є істотною умовою договору надання послуги.

Відповідно ж до частини 2 статті 843 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Тобто, вказаною нормою, також, передбачено можливість не встановлення у договорі підряду ціни роботи, передбачено можливість її визначення за рішенням суду. По даній справі не вирішується спір щодо стягнення коштів за виконані підрядні роботи, що в даному випадку не потребує визначення ціни договору в судовому порядку.

Суд вважає за необхідне надати оцінку умовам, викладеним в частині четвертій пункту 1.1. та пункті 6.7. спірного договору.

Так, частиною четвертою пункту 1.1. договору встановлено, що риби-меліоратори та раки в даному договорі є власністю Виконавця (ТОВ „Єрмак) і виступають інструментом (матеріально-товарними цінностями) виконання робіт по досягненню мети договору.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що додаткова (надлишкова) кількість риб-меліораторів, отриманих в процесі біологічного очищення водойми є власністю Виконавця і використовуються для відшкодування своїх витрат при виконанні робіт, що і вважається винагородою Виконавця за виконані роботи.

Дійсно, з огляду на вказані умови договору, у Відповідача-1 відсутні зобов`язання з оплати за виконані роботи (надані послуги) з очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Як зазначалось вище, відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України - сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

В даному випадку, пунктом 6.7. спірного договору сторони врегулювали питання набуття права власності саме на додаткову (надлишкову) кількість риб-меліораторів, оскільки до цієї кількості можуть належати, як біомеліоранти, що були вселені в Нерушайське водосховище Відповідачем-2 на виконання спірного договору, так і риби-меліоратори, якими водосховище було додатково поповнено внаслідок природного збільшення популяції останніх.

Також, цим пунктом договору сторонами на власний розсуд було погоджено можливість врахування тільки додаткової (надлишкової) кількості риб-меліорантів в якості відшкодування витрат при виконанні робіт та в якості винагороди Відповідача-2 за виконані роботи. Такі домовленості сторін відповідають положенням ч.3 ст.6 ЦК України та не суперечать вимогам чинного законодавства.

Крім того, прокурором не заявлялось вимог про визнання недійсним спірного договору з підстав його невідповідності вимогам, що встановлені чинним законодавством, для договорів підряду або договорів про надання послуг, а про те, що спірний договір - не є договором позички, суд вже зазначав вище.

Суд не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві, про те, що до правовідносин між відповідачами слід застосовувати положення Закону України „Про аквакультуру.

Так, абзацом першим частини 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг;

Частиною 1 статті 13 зазначеного Закону встановлено, що за напрямами діяльності аквакультура може здійснюватися з метою:

- отримання товарної продукції аквакультури та її подальшої реалізації (товарна аквакультура);

- штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів;

- надання рекреаційних послуг.

Абзацом 26 частини 1 статті 1 Закону України „Про аквакультуру встановлено, що продукція аквакультури це одержані в результаті здійснення господарської діяльності всі види об`єктів аквакультури, а також вироблена з них харчова та нехарчова продукція, у тому числі харчова та запліднена ікра, що відносяться до сільськогосподарської продукції.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір був укладений з метою отримання вищевказаної аквапродукції та її подальшої реалізації (товарна аквакультура) відповідачами по справі ТОВ „Єрмак або Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства, оскільки будь-яких підтверджень реалізації відповідачами риб-меліорантів та раків третім особам - до матеріалів справи не надано.

Аналогічно суд не приймає до уваги посилання в позові на те, що за умовами оспорюваного договору ТОВ «Єрмак» при використанні Нерушайського водосховища фактично матиме змогу здійснювати щорічно вилов від 10,5 до 25,1 тон водних біоресурсів, оскільки вилучення старшовікових групп риб на третій рік функціонування ПШБК на Нерушайському водосховищі є обов`язковим з метою уникнення канібалізму, заморів і перезариблення водного об`єкту (Нерушайського водосховища), а вилучення лише старшовікових туводних хижих видів риб є обов`язковим з огляду на те, що вони можуть нести загрозу для молоді вселених видів водних біоресурсів. Необхідність такого вилучення риб-вселенців і хижих риб передбачено Програмою «Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства».

Крім того, прокурором, також не доведено, що вилов вищевказаних водних біоресурсів буде здійснюватись з метою отримання товарної продукції аквакультури та її подальшої реалізації (товарна аквакультура), оскільки докази укладення договорів між ТОВ „Єрмак та іншими особами на продаж рибної продукції, або доказів попередніх домовленостей з покупцями щодо укладення таких договорів - не надано.

Останнім абзацом частини 1 статті 1 вищевказаного Закону передбачено, що штучне розведення (відтворення) водних біоресурсів це діяльність з розведення (відтворення), вирощування об`єктів аквакультури, пов`язана з їх подальшим вселенням у водні об`єкти (їх частини) для відновлення природних популяцій, поповнення запасів водних біоресурсів та збереження їх біорізноманіття.

До матеріалів справи, також, не надано доказів того, що ТОВ „Єрмак розводило (відтворювало) або вирощувало риб-меліорантів та раків, які в подальшому, на виконання спірного договору, були вселені в Нерушайське водосховище. Навпаки, відповідно до договору поставки №4 від 10.06.2020р., укладеному між ТОВ „Єрмак (сторона 2) та ФОП Кантараджи Анатолієм Гавриловичем (сторона 1) та Акту приймання-передачі товару від 10.06.2020р., Відповідач-2 придбав по вищевказаному договору риб-меліораторів, що підлягали до вселення в Нерушайське водосховище. Тобто, штучного розведення (відтворення) та вирощування водних біоресурсів Товариством з обмеженою відповідальністю „Єрмак - не здійснювалось.

Також, в частині 1 статті 1 Закону України «Про аквакультуру» міститься значення терміну «рекреаційні послуги» у сфері аквакультури це діяльність, пов`язана з організацією відпочинку, в тому числі з наданням права на здійснення любительського та спортивного добування (вилову) об`єктів аквакультури, а також створенням умов для спостереження за гідробіонтами з метою задоволення естетичних і пізнавальних потреб.

Спірний договір не містить відомостей про те, що його метою є надання рекреаційних послуг. Доказів надання таких послуг будь-якою із сторін цього договору матеріали справи, також, не містять.

Таким чином, суд вважає хибною позицію прокурора про те, що на правовідносини по спірному договору регулюються Законом України „Про аквакультуру.

Крім вимоги про визнання недійсним спірного договору позовна заява містить вимогу про зобов`язання ТОВ „Єрмак звільнити штучну водойму Нерушайського водосховища площею 165 га, яка знаходиться на території Татарбунарської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області

Обґрунтовуючи вказану позовну вимогу прокурор посилається на вимоги ст.1212 ЦК України, стверджуючи, що внаслідок недійсності спірного договору відпала підстава на якій Відповідачем 2 було набуте Нерушайське водосховище.

Частинами 1, 2 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала.

Обґрунтування того, що Нерушайське водосховище не знаходиться в користуванні та володінні у ТОВ „Єрмак судом було здійснено в мотивувальній частині цього рішення щодо позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору.

Крім того, оскільки позовна вимога про зобов`язання Відповідача-2 звільнити Нерушайське водосховище є похідною від вимоги про визнання недійсним, укладеного між відповідачами по справі, Договору № 317 від 05.06.2022р. по біологічному очищенню (біомеліорації) Нерушайського водосховища, підстав для задоволення якої судом не вбачається - у задоволенні цієї похідної позовної вимоги, також, слід відмовити.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з покладенням на прокуратуру судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2022 р.

Суддя О.А. Демешин