РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2022 року справа № 927/629/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Біотестлаб», вул. Ушинського, 25-А, м. Київ, 03151, e-mail:

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», вул. Незалежності, буд. 51, с. Калюжиці, Срібнянський раон, Чернігівська область, 17311, e-mail: не відомий

про стягнення 403975грн. 90коп.

Без виклику представників сторін.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біотестлаб» подано позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» про стягнення 288180,16 грн. основного боргу, 57269,24 грн. пені, 52740,66 грн. інфляційних витрат, 5785,84 грн. 3% річних

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №441 від 19.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - не пізніше 15 днів з дня вручення даної ухвали; запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Повідомлено сторін, що у разі надходження до суду відзиву відповідача на позовну заяву позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення на відповідь позивача у строк до п`яти днів з дня отримання відповідних документів (позивачем відзиву на позовну заяву; відповідачем - відповіді на відзив).

Від сторін заяв та клопотань не надійшло.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не надано, ухвалу суду від 29.08.2022 відповідачем отримано 06.10.2022, що підтверджено трекінгом (роздруківкою) з офіційного сайту Укрпошта.

Відповідач у справі не повідомляв суд про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк згідно положень п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

19.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Біотестлаб» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» укладено договір поставки №441 (надалі Договір), згідно з п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність, а покупець приймати та оплачувати ветеринарні препарати, обладнання та іншу ветеринарну продукцію (а.с.12-15).

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування товару, одиниці виміру товару, його кількість, асортимент, ціна тощо визначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

За п.2.1. договору поставка товару здійснюється окремими партіями відповідно до погоджених Продавцем заявок (замовлень) Покупця (усних або письмових).

У відповідності до п.2.2.-2.3. договору Продавець протягом 2 (двох) робочих днів розглядає подану заявку та погоджується на поставку (повну або часткову) партії товару або відхиляє подану Покупцем заявку. Заявка вважається погодженою, якщо Продавець виставив Покупцю відповідний рахунок на оплату. У випадку наявності товару на складі Продавець здійснює поставку в строки, обумовлені заявкою Покупця (з врахуванням терміну, необхідного для доставки товару в інше місто). Якщо товар відсутній на складі Продавця, Сторони окремо погоджують строки поставки товару.

Товар постачається Продавцем на умовах FСА склад перевізника м. Київ (згідно "Інкотермс 2020"). Сторони в окремих випадках можуть домовитись про інші умови поставки (п. 2.4. договору).

Приймання Товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем (представником Покупця, що має довіреність на право одержання у Продавця Товару) в момент одержання Товару від Продавця в пункті поставки згідно п. 2.4. Договору. При цьому Покупець зобов`язаний перевірити кількість і асортимент Товару, його вагу, цілісність тари (пакування), належність маркування Товару, переконатися у відсутності явних ознак ушкодження, явних дефектів Товару та/або його пакування і маркування (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1. договору покупець оплачує поставлений продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку.

За умовами п.5.2. договору умови оплати: 100% вартості кожної партії Товару сплачується протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту переходу права власності на Товар згідно видаткової накладної. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 5.3. договору рахунки на оплату товару передаються покупцю засобами факсимільного/електронного зв`язку, оригінал рахунку надається продавцем разом з товаром, що постачається. Якщо покупець прийняв товар (підписав відповідну видаткову накладну) - вважається, що він отримав оригінал рахунку і не може у випадку несвоєчасної оплати товару посилатися на відсутність рахунку на оплату. Грошові кошти, що надходять від покупця як оплата за отриманий по договору товар, зараховуються продавцем в рахунок погашення заборгованості покупця послідовно, починаючи з першої за датою видачі неоплаченої видаткової накладної, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 6.1 договору).

17.02.2021 сторони уклали додаткову угоду до договору поставки № 4441, у якій дійшли згоди викласти пункти 2.3., 5.2, 7.4 договору у редакції: « 2.3 у випадку наявності товару на складі продавець здійснює поставку в строки, обумовлені заявкою покупця (з урахуванням терміну, необхідного для поставки товару в інше місто). Якщо товар відсутній на складі продавця, сторони окремо погоджують строки поставки товару.

5.2 Умови оплати: 100% вартості кожної партії товару сплачується протягом 30 календарних днів з моменту переходу права власності на товар згідно видаткової накладної. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

7.4. У разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості».

За доводами позивача останній здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 1401565,34 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем частково оплачено поставлений товар в сумі 1113385,18 грн.

До матеріалів справи позивачем додані копії видаткових накладних, які залишились не сплачені відповідачем, на суму 288180,16 грн., а саме: №10515 від 26.10.2021 на суму 112790,65 грн. (борг - 27960,77грн.), № 11240 від 17.11.2021 на суму 10108,80 грн., №11247 від 17.11.2021 на суму 8771,04 грн., №11434 від 24.11.2021 на суму 137181,61 грн., №1171 від 11.02.2022 на суму 98930,16 грн., №1175 від 11.02.2022 на суму 5227,78 грн. (а.с.17-22).

Видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін.

Як зазначив позивач у позовній заяві, з урахуванням порядку зарахування коштів, визначених договором, сума заборгованості відповідача становить 288180,16 грн.

Крім того, позивачем у підтвердження поставки товару за вказаними накладними та наявності заборгованості доданий Акт звіряння розрахунків, станом на 02.08.2022 на суму 293469,06 грн., що підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с. 23-24).

Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з оплати поставленого товару у розмірі 288180,16 грн.

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем у справі не спростовано.

Відповідачем доказів оплати заборгованості не надано.

Заборгованість у сумі 288180,16 грн. заявлена позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

За умовами п. 7.4. договору сторони домовились про застосування строку позовної давності 3 роки до вимог про стягнення штрафних санкцій (пені, неустойки) за прострочення виконання зобов`язань згідно договору, а також про нарахування штрафних санкцій (пені, неустойки) за весь період прострочення виконання відповідного зобов`язання, починаючи з дня порушення строку виконання зобов`язання та закінчуючи днем повного виконання відповідного зобов`язання винною стороною.

З посиланням на п. 7.2 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 57269,24 грн., за кожною видатковою накладною окремо.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 5785,84 грн., та інфляційні нарахування в сумі 52740,66 грн. за кожною видатковою накладною окремо, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 26-39).

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Спір між сторонами даної справи виник у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати одержаного за договором поставки №441 від 19.11.2020 товару.

Договір №441 від 19.11.2020, укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору поставки №441 від 19.11.2020.

Відповідачем не спростовано факт поставки товару позивачем відповідно до договору на загальну суму 1401565,34 грн. та факт часткової оплати, поставленого товару в сумі 1113385,18 грн., а також факт наявності заборгованості в сумі 288180,16 грн. за поставку товару за видатковими накладними №10515 від 26.10.2021 на суму 112790,65 грн. (залишок бнесплаченого боргу 27960,77 грн.), № 11240 від 17.11.2021 на суму 10108,80 грн., №11247 від 17.11.2021 на суму 8771,04 грн., №11434 від 24.11.2021 на суму 137181,61 грн., №1171 від 11.02.2022 на суму 98930,16 грн., №1175 від 11.02.2022 на суму 5227,78 грн.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на підставі видаткових накладних на загальну суму 1401565,34 грн. та факт часткової оплати отриманого відповідачем товару в сумі 1113385,18 грн.

Сума заборгованості становить 288180,16 грн.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано. Товар повернутий позивачеві не був.

З урахуванням викладеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 288180,16 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем на підставі п. 7.2 та п. 7.4 договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 57269,24 грн. за кожною видатковою накладною окремо: за №10515 за період з 26.11.2021 до 22.08.2021 на суму боргу 27960,77 грн. - 5901,64 грн. пені; за №11240 від 17.11.2021 за період з 18.12.2021 до 22.08.2022 на суму боргу 10108,80 грн. - 2027,85 грн. пені; за № 11247 від 17.11.2021 за період з 18.12.2021 до 22.08.2022 на суму боргу 8771,04 грн. - 1759,49 грн. пені; за № 11434 від 24.11.2021 за період з 25.12.2021 до 22.08.2022 на суму боргу 137181,61 грн. - 27045,45 грн. пені; за №1171 від 11.02.2022 за період з 25.12.2021 до 22.08.2021 на суму боргу 98930,16 грн. - 19504,15 грн. пені; за №1175 від 11.02.2022 за період 25.12.2021 до 22.08.2022 на суму боргу 5227,78 грн. - 1030,66 грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Установивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), зокрема можуть пов`язувати період нарахування пені з подією, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Перевіривши розрахунок позивача, суд доходить висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення пені.

Як вбачається з розрахунку пені, наданого позивачем, останнім неправильно визначено періоди нарахування пені. Зокрема, за видатковими накладними № 1171 від 11.02.2022 та № 1175 від 11.02.2022 позивачем нараховано пеню за період з 25.12.2021 до 22.08.2022, тоді як за договором передбачено здійснення оплати протягом 30 днів з моменту переходу права власності на товар, отже, строк виконання зобов`язань - до 13.03.2022.

У пункті 7.4 Договору договору сторони домовились про застосування строку позовної давності 3 роки до вимог про стягнення штрафних санкцій (пені, неустойки) за прострочення виконання зобов`язань згідно договору, а також про нарахування штрафних санкцій (пені, неустойки) за весь період прострочення виконання відповідного зобов`язання, починаючи з дня порушення строку виконання зобов`язання та закінчуючи днем повного виконання відповідного зобов`язання винною стороною.

У постанові від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, зазначив, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців.

З урахуванням виуладеного, дослідивши розрахунок пені, суд доходить висновку про необхідність задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 52914,58 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні нарахування окремо за кожною видатковою накладною в сумі 52740,66 грн. та 3 % річних в сумі 5785,84 грн., що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с.26-37).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача 50562,01 грн. інфляційних нарахувань та 5109,53 грн. трьох процентів річних.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасного розрахунку за отриманий товар, суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову частково в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 288180,16грн., 52914,58грн. пені, 50562,01грн. інфляційних нарахувань та 5109,53 грн. трьох процентів річних. В решті позовних вимог - відмовляє.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (вул. Незалежності, буд. 51, с. Калюжиці, Срібнянський раон, Чернігівська область, 17311, код 30875436) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Біотестлаб» (вул. Ушинського, 25-А, м. Київ, 03151, код 43829457) основний борг в сумі 288180,16 грн., 52914,58 грн. пені, 50562,01 грн. інфляційних нарахувань та 5109,53 грн. трьох процентів річних та судовий збір у сумі 5951,50 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та впорядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення підписаний 31.10.2022.

Суддя М.О. Демидова