ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/619/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Дащенка Івана Миколайовича, м. Ізмаїл, Одеська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл», м. Ужгород

про стягнення 846 245,47 грн

Секретар судового засідання Соханич В.М.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл» про стягнення заборгованості у розмірі 846 245,47 грн, в т.ч. 665 000,00 грн основного боргу, 9 393,18 грн - пені, 22 770,50 грн 3% річних та 149 081,79 грн інфляційних втрат. Позов заявлено з посиланням на статті 610, 651, 693 ЦК України. статті 193, 222, 232 ГК України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат складає 12 693,69 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам спору процесуальні строки для подання заяв по суті спору, а також відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали для подання письмових заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу та отримана 20.09.2022, що підтверджується повідомленням про вручення), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе, за Договором зобов`язання. Позивач стверджує, що відповідач не сплатив належним чином послуги з перевезення багажу, які були надані йому позивачем в період дії договору з 17.06.2020 по 31.12.2021. Також позивач заявляє, що погашення заборгованості відповідачем проводилося з численними порушеннями. Як наслідок, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 846 245,47 грн, в т.ч. 665 000,00 грн основного боргу, 9 393,18 грн - пені, 22 770,50 грн 3% річних та 149 081,79 грн інфляційних втрат нарахованих через несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в період з 01.06.2021 по 31.07.2022.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл» та фізичною особою-підприємцем Дащенком Іваном Миколайовичем укладено договір № 170620/18 від 17.06.2020, про надання транспортних, транспортно-експедиційних послуг по доставці вантажів автомобільним транспортом (надалі - договір).

За умовами договору позивач зобов`язувався доставляти довірений йому вантаж відповідача (виноматеріал виноградний столовий, оброблений) в обумовлений пункт призначення переважно за маршрутом Одеська область - Берегівський р-н., с.Мужієво, а відповідач зобов`язувався здійснювати його прийом та сплачувати за надані послуги з перевезення вантажу. Вартість послуг, що виконуються за даним договором, є договірною, визначається по кожному конкретному замовлені.

Термін дії договору сторонами було узгоджено до 31.12.2020, який був автоматично продовжений до 31.12.2021, у зв`язку із відсутністю заперечень будь якої із сторін про його розірвання, але в будь-якому випадку до остаточного виконання своїх зобов`язань Сторонами (п.7.2. договору).

Оплата за надані послуги здійснюється в термін 7 (сім) банківських днів з моменту отримання рахунку, товаротранспортної накладної та акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.3. договору).

Станом на 01.01.2022, заборгованість відповідача перед позивачем становило суму 675 000,00 грн, що зокрема підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2021 р., складений та підписаний між ФОП Дащенко І.М., та ТОВ «Котнар Хілл» та Актами здачі-прийняття робіт із яких відповідачем частково погашено заборгованість у сумі 10 000,00грн, згідно банківської виписки БВ-0000001 від 04.01.2022, що зокрема підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2022, складений та підписаний між ФОП Дащенко І.М., та ТОВ «Котнар Хілл». В подальшому будь-які інші оплати, щодо погашення заборгованості відповідач не здійснював.

Згідно оборотно-сальдової відомості рахунку 361 ФОП Дащенко І.М., по контрагенту ТОВ «Котнар Хілл» складена 24.08.2022 всього за період дії договору з 17.06.2020 по 31.12.2021, позивачем надано послуг з перевезення вантажу відповідачу на суму 1 983 000,00 грн, за які відповідачем сплачено суму 1 318 000,00 грн, а заборгованість складає суму 665 000,00 грн.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільноправові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено вільне укладення договору сторонами, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2,3 статті 909 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами договору саме на відповідача покладено обов`язок з оплати послуг з перевезення вантажу, однак останній свої зобов`язання, щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг не виконав. Позивач в свою чергу який є виконавцем за договором, зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання за договором з перевезення вантажу замовника у повному обсязі.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за надані послуги, у товариства з обмеженою відповідальністю КОТНАР ХІЛЛ виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 665 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що за період з 17.06.2020 по 31.12.2020, позивачем було надано послуги за договором на суму 968 000,00 грн, за які відповідач здійснив часткову оплату у сумі 652 000,00 грн. Станом на 01.01.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становила 316 000.00 грн. Згодом, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 позивачем було надано послуги за договором на суму 1 015 000,00 грн, за які відповідач здійснив оплату у сумі 656 000,00 грн, із якої частина суми у 316 000,00 грн, зарахована як погашення заборгованості за надані послуги у період з 17.06.2020 по 31.12.2020, а залишок суму у 340 000,00 грн послуги у період з 01.01.2021 по 31.12.2021.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно з оборотно-сальдової відомості рахунку 361 ФОП Дащенко І.М., по контрагенту ТОВ «Котнар Хілл» складена 24.08.2022 всього за період дії договору з 17.06.2020 по 31.12.2021, позивачем надано послуг з перевезення вантажу відповідачу на суму 1 983 000,00 грн, за які відповідачем сплачено суму 1 318 000,00 грн, а заборгованість складає суму 665 000,00 грн.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становила 675 000,00 грн, що зокрема підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2021, складений та підписаний між ФОП Дащенко І.М., та ТОВ «Котнар Хілл». Крім того, факт надання послуг підтверджується наступними актами та накладними: Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000261 від 17.05.2021, на суму 50 000.00 грн.та товарно-транспортна накладна №Р 164 від 16.05.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000263 від 18.05.2021, на суму 50 000,00 грн. та товарно-транспортна накладна №Р 166 від 16.05.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000264 від 18.05.2021, на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №Р 165 від 16.05.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000265 від 20.05.2021 на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №Р171 від 19.05.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000266 від 21,05.2021р., на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №Р172 від 19.05.2021р.; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000273 від 25.05.2021, на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №34 від 24.05.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000310 від 22.06.2021, на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна№Р173 від 19.06.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000311 від 22.06.2021, на суму 50 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №Р174 від 19.06.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000392 від 31.07.202, на суму 55 000,00 грн. та товарно-транспортна накладна №1093 від 29.07.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000394 від 02.08.2021, на суму 55 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №111 7 від 30.07.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000406 від 13.08.2021, на суму 55 000,00 грн та товарно-транспортна накладна № від 11,08.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000425 від 03.09.2021, на суму 55 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №1397 від 01,09.2021; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000430 від 05.09.2021 на суму 55 000,00 грн та товарно-транспортна накладна №1416 від 03.09.2021;

В матеріалах справи містяться докази часткового погашення заборгованості відповідачем у сумі 10 000,00 грн, згідно банківської виписки БВ-0000001 від 04.01.2022, що зокрема підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2022р., складений та підписаний між ФОП Дащенком І.М., та ТОВ «Котнар Хілл». Інших доказів погашення заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Як установлено судом, факт виконання перевезення позивачем належним чином доведено долученими до матеріалів справи актами здачі-прийняття робіт. Фактом визнання відповідачем боргу свідчать підписані ним Акти звірки взаєморозрахунків. Однак, доказів повної оплати відповідачем отриманих послуг матеріали справи не містять.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

Оскільки, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 665 000,00 грн є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням договірних зобов`язань з боку замовника в частині оплати за надані послуги, керуючись приписами ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути основну суму боргу за договором з урахуванням інфляційних втрат за весь час прострочення, та нарахування трьох процентів річних від простроченої суми боргу, а саме: сума трьох відсотків річних складає 22 770,50 грн, - інфляційні втрати становлять 149 081,79 грн.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, відповідно до пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця. Отже, рекомендовано з розрахунку виключати періоди, менші за місяць.

Порушення відповідачем свого зобов`язання, в частині проведення повної оплати за поставлений товар, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених законодавством.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки, в зв`язку з чим вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 149 081,79 грн та трьох відсотків річних в розмірі 22 770,50 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 5.1. та 5.2. договору, сторонами було визначено, що у випадку невиконання або не належного виконання своїх зобов`язань за договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України. У разі порушення строків оплати наданих послуг, виконавець має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

З огляду на наведене, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки та дійшов до висновку, що пеня підлягає задоволенню в межах заявленої суми 9 393,18 грн.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вищенаведеного, враховуючи проведені судом перерахунки штрафних санкцій та перевірку наявності суми основного боргу, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог та задовольняє до стягнення в розмірі 846 245,47 грн.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, на відповідача покладається 12 693,69 грн витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ», (90260, вул. Ф. Ракоці, буд. 274А, с. Мужієво, Берегівський р-н Закарпатська обл., ) на користь фізичної особи-підприємця Дащенка Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) суму 846 245,47 грн (вісімсот сорок шість тисяч двісті сорок п`ять гривень 47 коп.), в т.ч. 665 000,00 грн основного боргу, 9 393,18 грн - пені, 22 770,50 грн 3% річних та 149 081,79 грн інфляційних втрат та 12 693,69 грн (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто три гривні, 69 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 09.11.2022

Суддя Л.В. Андрейчук