ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Справа № 915/157/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/157/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ ТРЕЙДІНГ",

вул. СКД, 24, офіс 13, м. Суми, 40024; ІНФОРМАЦІЯ_1;

до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСТОР М",

пр. Миру, 36, офіс 301, м. Миколаїв, 54034; ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 199494 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ВВМ ТРЕЙДІНГ" пред`явлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "АГРОСТОР М" грошових коштів у загальній сумі 199494 грн., із яких: 166584 грн. ? основний борг; 1807 грн. 32 коп. ? 3 % річних; 3860 грн. 49 коп. ? інфляційні втрати; 10583 грн. 7 коп. ? пеня; 16658 грн. 40 коп. ? штраф, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов?язань за укладеним з ТОВ "ВВМ ТРЕЙДІНГ" договором поставки від 21.01.2021 № 2101/2021/Ш, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем здійснені нарахування у порядку ч. 2 ст.625 ЦК України, а також нараховано пеню та штраф у порядку п.п. 8.2, 8.7 договору відповідно.

Позивач також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 22.02.2022 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України, - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Поштове відправлення з ухвалою суду від 22.02.2022, направлене на адресу ТОВ "АГРОСТОР М", указану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Україна, 54034, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пр.Миру, будинок 36, офіс 301), повернуте до суду поштовим відділенням з відміткою від 06.10.2022 "за закінченням терміну зберігання".

Разом із тим, з огляду на те, що при направленні ухвали суду було використано офіційний спосіб письмового повідомлення (за адресою реєстрації), при цьому суду не повідомлено про існування у відповідача інших адрес для отримання поштової кореспонденції, cуд вважає, що ухвала направлена за належною адресою.

При цьому судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, згідно якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 26.04.2021 у справі № 916/335/18.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу, яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала від 22.02.2022 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до положень законодавства, і сторони мали можливість ознайомитися з її змістом.

Крім того, у зв`язку з критичною ситуацією, що склалась із фінансовим забезпеченням діяльності судів у 2020-2021 роках, зокрема в частині відсутності асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції, враховуючи рекомендації ДСА України, викладені у листі від 19.11.2020 вих.№15-211163/20, ухвалу суду від 22.02.2022 також було направлено на електронну адресу відповідача - , зазначену в позовній заяві та договорі поставки від 21.01.2021 № 2101/2021/Ш.

У відповідності до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи викладене, та що відповідачем не повідомлено суду іншої адреси для надіслання кореспонденції, датою вручення ТОВ "АГРОСТОР М" ухвали від 22.02.2022 належить вважати 06.10.2022. Отже, відповідач мав право на подання відзиву на позовну заяву у строк до 21.10.2022 включно.

Від відповідача в указаний строк відзив на позовну заяву не надійшов.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами у справі укладено договір поставки від 21.01.2021 № 2101/2021/Ш (далі - договір), у відповідності до умов якого ТОВ "ВВМ ТРЕЙДІНГ" (постачальник) зобов`язалося передати у власність ТОВ "АГРОСТОР М" (покупця) товар, а покупець ? прийняти та оплатити хімічну продукцію, надалі іменовану "Товар", у кількості, за номенклатурою, ціною, в терміни та на умовах поставки згідно з умовами цього договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору, надалі іменовані як "Додатки" (п. 1.1 договору).

Кожен додаток є окремою угодою, укладеною в рамках договору. Кожен наступний додаток не відміняє і не призупиняє дію попередніх додатків ні повністю, ні частково, якщо тільки в ньому не вказано інше (п. 2.1 договору).

Якість товару, що поставляється за цим договором, має відповідати (ТУ) та державним стандартам (ДСТУ), що діють на території України і підтверджуватися сертифікатом якості заводу ? виробника товару. Кількість товару, що поставляється за цим договором, визначається в додатках (п.п. 3.1-3.2 договору).

Поставка товару здійснюється на умовах, передбачених у додатках на конкретну партію товару; поставка товару відбувається на підставі транспортної інструкції покупця, яка надається постачальнику у письмовій (електронній) формі з обов`язковим зазначенням: найменування покупця; реквізитів договору про поставку товару; найменування одержувача та його поштової адреси; найменування товару, асортимент, вид упаковки; кількості товару; строку (терміну) поставки; адреси місця призначення, куди має бути поставлено товар; автопідприємства (в разі перевезення товару за рахунок покупця); назви та коду станції (в разі перевезення товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити постачальник); коду одержувача (п.п. 6.1-6.2 договору).

При виконанні постачальником своїх зобов`язань відносно поставки товару допускається відхилення (толеранс) в кількості фактично поставленого товару в межах + 5% від кількості товару зазначеної в транспортній інструкції покупця. Розрахунки при цьому здійснюються за фактично поставлений товар (п. 6.6 договору).

Транспортна інструкція покупця є невід`ємною частиною договору і документом, що підтверджує наміри покупця у отриманні товару. Сторони домовились, що транспортна інструкція вважається наданою в належній формі, якщо вона надана в письмовій (електронній) формі (п.п. 6.7-6.8 договору).

Право власності на товар у покупця за цим договором виникає з моменту передавання йому товару. При цьому, передавання товару вважається вручення його покупцеві або перевізникові для відправлення покупцеві (в разі відчуження без зобов`язання доставки), або вручення покупцеві товарно-розпорядчого документа на товар. Датою поставки товару вважається: у випадку відвантаження залізничним транспортом ? дата штемпельної відмітки на залізничній накладній при здачі товару перевізнику; у випадку передачі товару на складі постачальника (заводу-виробника) ? дата видаткової накладної (п.п. 6.9-6.10 договору).

Ціна товару обумовлюється для кожної партії окремо і відображається у відповідних додатках до цього договору. Загальна сума даного договору визначається як сума вартості товару, передбаченого у всіх додатках, підписаних до даного договору та витрат, пов`язаних з доставкою товару залізничним транспортом до станції призначення (п.п. 4.1-4.2 договору).

Порядок і терміни оплати за поставлений за даним договором товар обумовлюється по кожній партії товару окремо і відображається у відповідних додатках та в рахунках-фактурах. Покупець зобов`язаний повідомити постачальника про здійснення платежу не пізніше наступного дня після списання грошових коштів з рахунку покупця, з додаванням копії платіжного доручення та/або інших документів, згідно з обраною сторонами і погодженої в додатку формі розрахунків. При цьому передбачені в цьому пункті договору платіжні документи повинні містити посилання на призначення платежу, номер і дату договору, за яким здійснюється оплата. Крім того, до передбачених платіжних документів повинна додаватися інформація про найменування товару, номери та дати товарних, товаросупроводжувальних та інших документів, відповідно з якими проводиться оплата (п.п. 5.1-5.2 договору).

Будь-які зміни і доповнення до цього договору дійсні тільки тоді, коли вони викладені письмово і належним чином підписані уповноваженими представниками обох сторін (п. 12.1 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків ? до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п. 12.11 договору).

За твердженнями позивача, ним на виконання даного договору поставлено ТОВ "АГРОСТОР М" 22 тони товару (мінерального добрива SUPROFOSAMON 20 NP (CaS) 10:20 (3,5:17)), які безпосередньо отримані ТОВ "АГРОСТОР М" згідно товарно-транспортної накладної від 22.09.2021 № ТТН2100.

При цьому позивач стверджує, що 11 тон поставленого товару сплачено ТОВ "АГРОСТОР М" згідно накладних №№ 2215, 2200, а решту товару вартістю 166584 грн. згідно накладної № 2649 не сплачено і досі.

ТОВ "ВВМ ТРЕЙДІНГ" зазначає, що ні додаток від 22.09.2021 № 11 до договору, ні видаткова накладна від 23.09.2021 № 2649 відповідачем не підписані; позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою підписати указані документи, проте такі вимоги ТОВ "АГРОСТОР М" залишені без задоволення.

Претензія позивача від 17.12.2021 № 05/4-1788 про оплату поставленого товару в сумі 166584 грн. відповідачем також залишена без задоволення.

Позивач стверджує, що поставлений за договором товар відповідачем у строк, визначений ч. 2 ст. 530 ЦК України, не оплачено, внаслідок чого у ТОВ "ВВМ ТРЕЙДІНГ" виникло право на стягнення заборгованості в сумі 166584 грн., нарахувань на суму богу, передбачених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також штрафних санкцій, передбачених п.п. 8.2, 8.7 договору, у судовому порядку.

Викладені обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Господарським законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов?язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов?язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

В даному випадку матеріали справи не містять передбачених п.п. 1.1, 2.1, 3.1-3.2, 4.1-4.2, 12.1 договору доказів укладення між сторонами додатків до договору щодо поставки 11 тон мінерального добрива SUPROFOSAMON 20 NP (CaS) 10:20 (3,5:17), стягнення заборгованості за який є предметом спору в даній справі.

Так, надані позивачем копії додатку від 22.09.2021 № 11 до договору та видаткової накладної від 23.09.2021 № 2649 не містять підписів уповноваженої особи ТОВ "АГРОСТОР М".

Крім того, позивачем не надано і доказів отримання ним від ТОВ "АГРОСТОР М" транспортної інструкції покупця, як це передбачено п.п. 6.2-6.3, 6.6-6.7 договору.

Цивільним законодавством передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Із змісту наведених положень законодавства вбачається, що для укладення двостороннього правочину необхідна наявність волевиявлення обох сторін, здійснена в належній формі. Наявність підписів уповноважених представників сторін договору, який укладається між юридичними особами, є обов?язковою умовою при констатації волевиявлення сторін. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність волевиявлення однієї із сторін згідно з наведеними нормами права дає правові підстави вважати, що відповідний правочин є неукладеним.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

Отже, в даному випадку матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами у справі правочину (додаткової угоди або додатку до договору) щодо поставки 11 тон мінерального добрива SUPROFOSAMON 20 NP (CaS) 10:20 (3,5:17).

Крім того, у відповідності до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ ? це документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Викладене кореспондується з приписами п.п. 2.1-2.2, 2.4-2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно яких первинні документи ? це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції ? це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Подана позивачем товарно-транспортна накладна від 22.09.2021 № ТТН2100, на яку позивач посилається в якості доказу фактичної поставки товару в межах договору, також не містить ні посилання на договір, ні зазначення про поставку ТОВ "ВВМ ТРЕЙДІНГ" товару на користь ТОВ "АГРОСТОР М". Натомість, в указаній накладній вантажоодержувачем вказано товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЦЕНТР-ПЕРВОМАЙСЬК", уповноваженою особою якого і прийнято товар.

За такого неможливо визнати факт поставки позивачем відповідачу товару за товарно-транспортною накладною від 22.09.2021 № ТТН2100.

Господарським процесуальним законодавством визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності не можуть бути визнаними такими, що свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки від 21.01.2021 № 2101/2021/Ш та нарахувань на суми прострочень за указаним договором (інфляційних втрат, 3 % річних, штрафу та пені) ? у зв?язку з відсутністю доказів фактичної поставки в межах договору товару, стягнення заборгованості за який є предметом спору.

За такого у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ ТРЕЙДІНГ" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко