ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"03" листопада 2022 р. Справа № 918/454/18(918/566/13(918/519/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Дужич С.П.

судді Павлюк І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2022 у справі №918/454/18(918/566/13(918/519/21) (повний текст складений 16.09.2022, суддя І.О. Пашкевич)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" від імені якого діє арбітражний керуючий (ліквідатор) Михайловський Сергій Володимирович

до Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях;

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Арбо Фінанс",

ОСОБА_1 ,

АТ Акціонерно-комерційний банк "Львів", ГУ ДПС у Рівненській області

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності

в межах справи №918/454/18 про банкрутство ППФ "Інтерекопласт"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.09.2022 у справі №918/454/18(918/566/13(918/519/21) позов Публічного акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" від імені якого діє арбітражний керуючий (ліквідатор) Михайловський Сергій Володимирович до Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Стягнуто з Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" в дохід Державного Бюджету України 31 780 грн 00 коп.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2022 у справі №918/454/18(918/566/13(918/519/21) та ухвалити, яким позов залишити без розгляду.

Листом суду апеляційної інстанції від 25.10.2022 матеріали справи витребовувалися з господарського суду Рівненської області.

01.11.2022 матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України з огляду на таке.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011.

Частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, становить 47 670,00 грн (31 780,00 грн*150%).

Проте, скаржником до матеріалів апеляційної скарги не долучено доказів сплати судового збору, такі відомості відсутні і у додатках до апеляційної скарги. При цьому заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до винесення судового рішення по справі.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у відсутні кошти для сплати судового збору, оскільки скаржник знаходиться в ліквідаційні процедурі, кошти на рахунках арештовані органами ДВС. В межах справи №918/454/18 розглядаються заяви ліквідатора боржника про зняття арештів та інших обтяжень з майна боржника, в т.ч. грошових коштів на рахунках. В суді першої інстанції задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, скаржник не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Отже, самі лише обставини, пов`язані списанням коштів з рахунку боржника, у зв`язку із наявністю відкритого виконавчого провадження та неналежним виконанням обов`язків розпорядником майна боржника не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. 260 ГПК України, оскільки скаржником не надано доказів сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2022 у справі №918/454/18(918/566/13(918/519/21) підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2022 у справі №918/454/18(918/566/13(918/519/21) залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання Північно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 47 670,00 грн.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарження.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І.Ю.