РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2022 м. КиївСправа № 910/7465/22

За позовом: акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "СУМИГАЗ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "МИХАЙЛІВСЬКІ ВОГНЕТРИВИ";

про: стягнення 348.654,53 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "СУМИГАЗ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МИХАЙЛІВСЬКІ ВОГНЕТРИВИ" (далі - відповідач) про стягнення 348.654,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.01.2016 № 09420ХСGСССР016), що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 348.654,53 грн., з яких: 288.794,66 грн. - основна заборгованість, 30.764,53 грн. - пеня, 2.754,77 грн. - 3 % річних та 26.340,57 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7465/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як оператором ГРМ, та відповідачем, як споживачем, укладений Типовий договір розподілу природного газу (затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498) (заява-приєднання від 01.01.2016 № 09420ХСGСССР016, для споживача, що не є побутовим) (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначених Договором (п. 2.1 Договору).

Пунктом 6.6 Договору, зокрема, визначено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Положеннями пункту 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення відповідачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором в період з листопада 2021 по червень 2022 на загальну суму 333.091,89 грн., що підтверджується актами наданих послуг, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 30.11.2021 № СУМ81024191 на суму 45.234,26 грн.;

- від 31.12.2021 № СУМ81026374 на суму 45.234,26 грн.;

- від 31.01.2022 № СУМ82001269 на суму 40.437,23 грн.;

- від 28.02.2022 № СУМ82003181 на суму 40.437,23 грн.;

- від 31.03.2022 № СУМ82004694 на суму 40.437,23 грн.;

- від 30.04.2022 № СУМ82006788 на суму 40.437,22 грн.;

- від 31.05.2022 № СУМ82008779 на суму 40.437,23 грн.;

- від 30.06.2022 № СУМ82011091 на суму 40.437,23 грн.

Проте, вказані послуги сплачені відповідачем частково в сумі 44.297,23 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 288.794,66 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 30.764,53 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2.754,77 грн. та інфляційних втрат в сумі 26.340,57 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в сумі 288.794,66 грн. сторонами спору до суду не подано.

Також в матеріалах справи наявний підписаний та скріплений відбитками печаток сторін спору акт звірки, що підтверджує наявність у відповідача заборгованості в сумі 288.794,66 грн.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 288.794,66 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 30.764,53 грн., 3 % річних в сумі 2.754,77 грн. та інфляційних втрат в сумі 26.340,57 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МИХАЙЛІВСЬКІ ВОГНЕТРИВИ" (Україна, 01024, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЮТЕРАНСЬКА, будинок 27-29, офіс 25, ідентифікаційний код: 33448444) на користь акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "СУМИГАЗ" (Україна, 40021, Сумська обл., місто Суми, ЛЕБЕДИНСЬКА, будинок 13, ідентифікаційний код: 03352432) основну заборгованість в сумі 288.794 (двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 66 коп., пеню в сумі 30.764 (тридцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 53 коп., 3 % річних в сумі 2.754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 77 коп., інфляційні втрати в сумі 26.340 (двадцять шість тисяч триста сорок) грн. 57 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5.229 (п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 82 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац