ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 904/9380/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хім Торг»

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас»)

прo стягнення 1 040 967,94 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засіданні Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

До Господарського суду Дніпропетровської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хім Торг» подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас» (нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас») про стягнення 1 040 967,94 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 року судом відкрито провадження у справі № 904/9380/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хім Торг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас» про стягнення 1 040 967,94 грн. за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

До канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області 13.01.2022 року позивачем подано клопотання № 2 від 10.01.2022 року про направлення справи за підсудністю до Господарського суду Київської області у зв`язку із перереєстрацією відповідача та встановлено, що 10.12.2021 року до відомостей про місцезнаходження відповідача було внесено зміни, останній зареєстрований за адресою: 08700, Київська обл., Обухівський р-н, м. Обухів, вул. Піщана, буд. 1Б.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022 року матеріали справи № 904/9380/21 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року, матеріали справи № 904/9380/21 передано судді Господарського суду Київської області Кошику А.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2022 року прийнято матеріали справи № 904/9380/21 до провадження судді Кошика А.Ю. за правилами загального позовного провадження. Крім того, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хім Торг» залишено без руху та надано позивачу строк для усунення визначених судом недоліків.

До канцелярії Господарського суду Київської області 04.04.2022 року надійшла нова редакція позовної заяви № 19 від 22.02.2022 року в порядку усунення недоліків та виконання вимог ухвали суду від 14.02.2022 року у справі № 904/9380/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2022 року продовжено розгляд справи № 904/9380/21, підготовче засідання призначено на 24.05.2022 року. Змінено найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас» (код 32965039) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас» (код 32965039).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2022 року підготовче засідання відкладено на 14.06.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 904/9380/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2022 року.

Позивач та відповідач у судове засідання 16.08.2022 року не з`явилися. Розгляд справи відкладався на 30.08.2022 року.

В судове засіданні 30.08.2022 року представники сторін не з?явились.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 30.08.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хім Торг» заявлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас» (нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас») 918 000,00 грн. боргу, 91 800,00 грн. штрафу (10%), 18 819,00 грн. пені, 3 086,32 грн. 3 % річних, 9 262,62 грн. індексу інфляції, в загальній сумі 1 040 967,94 грн., що виникли на підставі Додатку № 106 від 13.10.2021 року до Договору поставки № 1501 від 15.01.2018 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник, на виконання умов Додатку № 106 від 13.10.2021 року до Договору поставки № 1501 від 15.01.2018 року (надалі - Договір), поставив відповідачу, як покупцю, на підставі рахунку-фактури № СФ-0001081 від 13.10.2021 року за видатковою накладною № PH-0001065 від 13.10.2021 року 15 тон Поліпропілену арт. 2218 на суму 918 000,00 грн., який прийнятий відповідачем без претензій.

Згідно з умовами Додатку № 106 від 13.10.2021 року до Договору поставки № 1501 від 15.01.2018 року, яким сторонами погоджено умови поставки спірної партії товару, визначено, що покупець має оплатити товар протягом 21 календарного дня з дати відвантаження (п. 5).

Також, п. 6 Додатку № 106 від 13.10.2021 року до Договору поставки № 1501 від 15.01.2018 року сторони погодили, що у випадку прострочення оплати товару покупцем більш як на один календарний день, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченої партії товару.

Також п. 6.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Як стверджує позивач у позові, відповідачем поставлена на підставі Додатку № 106 від 13.10.2021 року до Договору поставки № 1501 від 15.01.2018 року партія товару на суму 918 000,00 грн. своєчасно та в поному обсязі не оплачена, що відповідачем не заперечено та не спростовано, відзив на позов не подано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 918 000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено факт поставки позивачем на користь відповідача товару на загальну суму 918 000,00 грн., який відповідачем своєчасно та в повному обсязі не оплачений, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Як вбачається з наведеного в позові розрахунку, прострочена заборгованість, на яку проведені нарахування штрафних санкцій, визначена позивачем в сумі 918 000,00 грн., що відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Ссторонами в Договорі погоджено неустойку за прострочення виконання зобов`язання, яка відповідає ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Також, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача 18 819,00 грн. пені, 3 086,32 грн. 3 % річних та 9 262,62 грн. індексу інфляції на прострочену суму вартості поставленого товару за фактичний період прострочення оплати, що відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам. Також, судзазначає про правомірність вимоги про стягнення з відповідача 91 800,00 грн. штрафу (10%) у зв`язку з простроченням оплати товару.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 18 819,00 грн. пені, 3 086,32 грн. 3 % річних, 9 262,62 грн. індексу інфляції та 91 800,00 грн. штрафу правомірні, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі. Оскільки позивачем не заявлено та не надано доказів понесення інших судових витрат, відповідне питання не розглядається.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хім Торг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегас» (нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас») про стягнення 1 040 967,94 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас» (08700, Київська обл., Обухівський р-н, м. Обухів, вул. Піщана, 1б, код 32965039) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хім Торг» (07101, Київська обл., м. Славутич, Центральна площа, 2, код 39790801) 918 000,00 грн. боргу, 18 819,00 грн. пені, 3 086,32 грн. 3 % річних, 9 262,62 грн. індексу інфляції, 91 800,00 грн. штрафу та 15614,53 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 11.11.2022 року