ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р.м. ХарківСправа № 922/1415/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, ідентифікаційний код 03327664)
до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Схід-Захід" (61058, м. Харків, вул. Іванівська, буд.1, к. 314, ідентифікаційний код 33411729)
про стягнення 47 068,66 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Схід-Захід" (відповідач) про стягнення різниці суми відновлювального ремонту за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.03.2020 №733/4/16-20 у розмірі 47 068,66 грн. Позивач також просить покласти на відповідача судовий збір у розмірі 2481 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані зокрема тим, що 30.03.2020 між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №733/4/16-20, на виконання якого відповідачем здійснене страхове відшкодування у розмірі 56 406,00 грн, яке є недостатнім для відновлення майнового інтересу позивача, оскільки за даними звіту від 13.09.2021 № 2521 про оцінку транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , розмір відновлювального ремонту складає 112 446,28 грн, а згідно акту здачі-прийняття (надання послуг) Приватного підприємства "СВ" від 30.12.2021 №264 розмір фактичного відновлювального ремонту складає 103 474,66 грн, що суперечить п.п. 17.1-17.4 розділу 17 вказаного договору та відповідно п. 1 договору, та є підставою для стягнення з відповідача різниці між здійсненим відповідачем страховим відшкодуванням у розмірі 56 406,00 грн та фактично встановленою на підставі акту здачі-прийняття (надання послуг) від 30.12.2021 вартістю відновлювального ремонту у розмірі 103 474,66 грн, відповідно до розміру якого мало бути встановлено страхове відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1415/22. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 ГПК України). Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копія ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 05.09.2022 вручена представнику позивача 12.09.2022, що підтверджується повернутим до суду поштовим повідомленням про вручення.

Як вбачається з відстеження поштового відправлення за ідентифікатором № 762 Трекінг з інтернет-порталу АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) вказана ухвала суду 15.09.2022 не вручена відповідачу та повернута відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), а також Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі№10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, з моменту проставлення у поштовому повідомленні відмітки, починається обрахунок строку, обумовленого ст. 251, 165 ГПК України, для подачі відповідачем відзиву.

Отож, відповідач мав право подати до суду відзив на позовну заяву не пізніше 30.09.2022, проте у строк встановлений судом відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі Конвенція 1950 року) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обов`язків. Порушенням права на справедливий суд визнавався судовий розгляд без повідомлення особи за її відомим місцем проживання (п.97 та інші рішення у справі Schmidt v. Latvia від 27.04.2017р.). У §87 у справі Салов проти України (заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23.06.1993р., серія A, №262, с.25, параграф 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні справедливого балансу між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands, рішення від 27.10.1993р., серія A, №274, с.19, параграф 33, та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23.10.1996р., Reports 1996-V, параграф 38).

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України" (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Як видно із зазначеного вище, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Судове рішення, пов`язане з рухом цієї справи надсилалось судом на адресу позивача та відповідача, а також було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про повідомлення позивача та відповідача про відкриття провадження у справі у встановлені чинним процесуальним Законом порядку та спосіб, а також надання сторонам достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ГПК України.

Отже, враховуючи те, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Схід-Захід" (страховик) та Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 733/4/16-20 (надалі - договір).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі - ТЗ) та встановленим на ньому зовні та всередині додатковим обладнанням.

Згідно Додатку 1 від 30.03.2020 до договору застраховано транспортний засіб Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , із встановленням страхової суми у розмірі 246 251,70 грн.

У позовній заяві зазначено, що 29.10.2020 в результаті ДТП транспортний засіб Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження заднього бампера, заднього лівого крила, лівої фари та кришки багажника.

Позивач у позові вказує, що платіжним дорученням від 18.06.2021 № 1618 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 56 406,00 грн, яка, на думку позивача, є недостатньою для відновлення пошкодженого автомобіля.

У зв`язку з невідповідністю виплаченого відповідачем страхового відшкодування розміру прямого (матеріального) збитку, позивачем було ініційовано, замовлено та проведено незалежну оцінку вартості (розміру) відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , за результатом якої складено Звіт від 13.09.2021 № 2521 про оцінку транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 112 446,28 грн.

У позові зазначено, що згідно з п.1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з п. 2.3. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до п. 4.3. договору вартість відновлювального ремонту ТЗ розраховується без урахування фізичного зносу деталей.

Згідно з п. 8.5.2. Методики вартість відновлювального ремонту визначається за формулою: Свр = Ср + См + Сс Де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів;

Сс - вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , від 13.09.2021 №2521:

- вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 20 430,00 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт Ср визначається як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт);

- вартість необхідних для ремонту матеріалів складає 10 440,05 грн (вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів);

- вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту складає 81 576,23 грн (дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників).

Розмір значень Ср, См, Сс взяті та розраховані, виходячи, із калькуляції долученої в якості Додатку № 1 до звіту від 13.09.2021 № 2521.

З матеріалів справи також вбачається, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , позивач звернувся до Приватного підприємства "СВ", за результатами огляду якого було складено рахунок-фактуру від 30.12.2021 №264 на загальну суму 103 474,66 грн, на підставі якого були виконані роботи з відновлення пошкодженого дорожньо-транспортною пригодою транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №264 від 30.12.2021.

На думку позивача, наявні у справі докази, зокрема, Звіт від 13.09.2021 № 2521, рахунок-фактура від 30.12.2021 №264 на суму 103 474,66 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №264 від 30.12.2021 на суму 103 474,66 грн, свідчать про те, що здійснене відповідачем платіжним дорученням від 18.06.2021 № 1618 страхове відшкодування у розмірі 56 406,00 грн є недостатнім для відновлення майнового інтересу позивача, оскільки згідно акту здачі-прийняття (надання послуг) від 30.12.2021 №264 розмір фактичного відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , складає 103 474,66 грн, що суперечить п.п. 17.1-17.4 розділу 17 вказаного договору та відповідно п. 1 договору, та є підставою для стягнення з відповідача різниці між здійсненим відповідачем страховим відшкодуванням у розмірі 56 406,00 грн та фактично встановленою на підставі акту здачі-прийняття (надання послуг) від 30.12.2021 вартістю відновлювального ремонту у розмірі 103 474,66 грн, відповідно до розміру якого мало бути встановлено страхове відшкодування.

Отож, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю суми відновлювального ремонту за договором у розмірі 47 068,66 грн (103 474,66 грн - 56 406,00 грн).

10.05.2022 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу 06.05.2022 вих. №1127/12/36/02-22 про сплату різниці суми відновлювального ремонту у розмірі 47 068,66 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист за номером поштового відправлення 782. Проте відповідач відповіді на дану вимогу позивачеві не надіслав.

З метою захисту своїх прав і законних інтересів, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача різниці суми відновлювального ремонту за договором у розмірі 47 068,66 грн.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є спір про стягнення з відповідача на користь позивача різниці суми відновлювального ремонту за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.03.2020 №733/4/16-20 у розмірі 47 068,66 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Отже, розмір страхового відшкодування, його складові та порядок обрахування встановлюються повністю на розсуд сторін такого договору.

Позивач у позові вказує, що 29.10.2020 в результаті ДТП транспортний засіб Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , який застраховано в ТДВ "СК "Схід-Захід" на підставі вказаного вище договору добровільного страхування наземного транспорту від 20.03.2020, отримав пошкодження заднього бампера, заднього лівого крила, лівої фари та кришки багажника.

Згідно з п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до п. 13.4.6. договору страховик зобов`язаний здійснити виплату або відмовити у виплаті страхового відшкодування у строки та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 17.1. договору визначення розміру збитку та розрахунок страхового відшкодування проводяться страховиком на дату настання страхового випадку виходячи із фактичного розміру прямого (матеріального) збитку в межах страхової суми, передбаченої договором та з урахуванням умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Так, визначення розміру збитку та розрахунок страхового відшкодування проводяться страховиком на дату настання страхового випадку виходячи із фактичного розміру прямого (матеріального) збитку в межах страхової суми, передбаченої договором та з урахуванням умов договору (п. 17.1. договору).

Згідно з п. 17.3 договору у випадку пошкодження застрахованого ТЗ розмір прямого матеріального збитку визначається у розмірі витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ. Вартість витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ визначається відповідно до варіанту, обраного Страхувальником у п. 4.4. договору, а саме: у разі обрання варіанту "Ремонт на СТО за вибором страховика або за експертизою" - за рішенням страховика відповідно до рахунків, нарядів-замовлень, калькуляцій, що підтверджують ремонт ТЗ на СТО за вибором страховика або на підставі автотоварознавчої експертизи; у разі обрання варіанту "Ремонт на гарантійному СТО" - відповідно до рахунків, нарядів замовлень, калькуляцій, що підтверджують ремонт ТЗ на гарантійному СТО.

При цьому до витрат на відновлювальний ремонт включаються вартість складових ТЗ (деталей, вузлів, агрегатів, тощо), які підлягають заміні, вартість робіт по проведенню відновлювального ремонту, вартість матеріалів, необхідних для відновлювального ремонту, витрати, пов`язані з усуненням прихованих пошкоджень, що викликані страховим випадком, виявлені в процесі ремонту і підтверджені документально (п. 17.4. договору).

Відповідно до п.4.3. договору вартість відновлювального ремонту ТЗ розраховується без урахування фізичного зносу деталей.

Згідно з п. 17.5. договору при пошкодженні застрахованого ТЗ, крім випадків конструктивної загибелі, розмір страхового відшкодування визначається у розмірі прямого (матеріального) збитку.

З викладеного вбачається, що розмір страхового відшкодування має бути достатнім для відновлення транспортного засобу до стану, який існував до його пошкодження.

Суд звертає увагу, що згідно з п.п. 16.1.1., 16.1.2, 16.1.9., 16.1.12., 16.1.14, п. 16.1. розділу 16 договору страхувальник, вигодонабувач, інша особа, яка відповідно до вимог чинного законодавства України має право на отримання страхового відшкодування, повинна надати страховикові наступні документи для виплати страхового відшкодування: письмову заяву про настання випадку, що має ознаки страхового за формою встановленою страховиком; письмову заяву на виплату страхового відшкодування за встановленим страховиком зразком; у випадку дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) копію схеми місця ДТП, складеним поліцейським та/або довідку (оригінал) органів МВС та/або Європротокол, які підтверджують настання ДТП; копію постанови слідчого чи прокурора або ухвали суду про закриття кримінального провадження або досудового розслідування, або рішення (вироку) суду у разі наявності; калькуляцію та оригінали рахунків за ремонт (відновлення) ТЗ, платіжні документи (квитанції, чеки, платіжне доручення) щодо сплати ремонту ТЗ чи вартості запасних частин, замінених впродовж ремонту, у разі обрання страхувальником умови "Ремонт на гарантійному СТО".

При цьому відповідно до п. 16.2. розділу 16 договору страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, які зазначені в розділі 16 цього договору, протягом 30 календарних днів після настання страхового випадку.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Однак в даному випадку на підтвердження ДТП за участю вказаного транспортного засобу позивачем надано лише копію виписки по особовому рахунку АТ "Банк Кредит Дніпро" за 18.06.2021, зі змісту якої вбачається виплата відповідачем платіжним дорученням від 18.06.2021 № 1618 позивачу страхового відшкодування у розмірі 56 406,00 грн "призначення платежу: Страхове відшкодування зг. дог № 733/4/16-20 від 30.03.2021 за VW Polo, державний номер НОМЕР_1 , стр, акт ТР/00/20267".

У зв`язку з невідповідністю виплаченого страхового відшкодування розміру прямого (матеріального) збитку, відповідачем було ініційовано, замовлено та проведено незалежну оцінку вартості (розміру) відновлювального ремонту автомобіля транспортний засіб Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно Звіту незалежної експертизи "ДИКИЙ ТА ПАРТНЕРИ" від 13.09.2021 № 2521 про оцінку транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту складає 112 446,28 грн.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Позивач у позові стверджує, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , позивач звернувся до Приватного підприємства "СВ", за результатами огляду якого було складено рахунок-фактуру від 30.12.2021 №264 на загальну суму 103 474,66 грн, на підставі якого були виконані роботи з відновлення пошкодженого дорожньо-транспортною пригодою транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №264 від 30.12.2021.

Однак в матеріалах справи відсутні докази (квитанції, платіжні доручення тощо) оплати позивачем виставленого Приватним підприємством "СВ" рахунку-фактури від 30.12.2021 №264 на суму 103 474,66 грн.

При цьому наданий позивачем акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.12.2021 № 264 на суму 103 474,66 грн взагалі не містить підпису з боку позивача (замовника).

Тобто, фактично в матеріалах справи відсутні докази оплати та докази прийняття позивачем виконаних Приватним підприємством "СВ" робіт з відновлення пошкодженого дорожньо-транспортною пригодою транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , на підставі акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №264 від 30.12.2021 на суму 103 474,66 грн.

Більш того, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували, що пошкодження транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2020, а не пізніше.

Позивач не надав належних і допустимих доказів у розумінні положень ГПК України, які свідчили б про звернення позивачем до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у строк, передбачений договором та надання останнім до відповідача документів, передбачених п.п. 16.1.1., 16.1.2, 16.1.9., 16.1.12., 16.1.14, п. 16.1. розділу 16 договору.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Ураховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в обґрунтування різниці суми відновлювального ремонту за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.03.2020 №733/4/16-20 у розмірі 47 068,66 грн, а саме рахунок-фактура від 30.12.2021 №264 на загальну суму 103 474,66 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.12.2021 № 264 на суму 103 474,66 грн, не є належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене та на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують розмір його фактичних витрат для відновлення транспортного засобу, внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2020, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Ураховуючи те, що суд відмовив в задоволенні позову повністю, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача та стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 8, 9, 25 Закону України "Про страхування", ст. ст. 6, 11, 627-629, 979 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "04" листопада 2022 р.

Суддя І.О. Чистякова