ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Справа № 902/424/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 28 червня 2022 року (повний текст складено 30.06.2022) у справі №902/424/22 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (правонаступник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270 та частини 13 статті 8 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 28 червня 2022 року у справі № 902/424/22 в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (правонаступник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 75115,06 грн - відмовлено повністю. Понесені судові витрати залишено за позивачем.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задоволити. Також просить залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 серпня 2022 року у справі №902/424/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 28 червня 2022 року у справі №902/424/22. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України).

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вирішує розглядати справу №902/424/22 за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

31.08.2022 від представника скаржника на адресу апеляційного суду надійшли пояснення по справі, в яких останній просить залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), посилаючись на те, що рішення по справі може вплинути на обов`язок відшкодувати виплачене позивачем страхове відшкодування. При цьому, звертає увагу на те, що в позовній заяві, у відповіді на відзив на позовну заяву та в апеляційній скарзі він просив суд залучити вказану особу до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, для надання пояснень та підтверджуючих доказів перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем та виконання своїх трудових обов`язків на момент ДТП.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 вересня 2022 року у справі №902/424/22 клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, задоволено. Залучено до участі у справі №902/424/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Зобов`язано позивача у дводенний строк з дня отримання даної ухвали надіслати копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), докази чого надати апеляційному суду у цей же строк. Встановлено третій особі ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень щодо заявленого позову та апеляційної скарги з доданими до них документами.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа в письмових поясненнях підтримує вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Зазначає, що в період з 23 вересня 2020 року по 27 липня 2021 року він працював вахтовим методом в ТОВ "Спільне Українсько-Німецьке підприємство "Автострада" на посаді машиніста навантажувальної техніки. 22.12.2020 робочий день розпочався о 08-00 год. та у зв`язку з заготівлею щебеню його було продовжено десь до 22-00 год. ОСОБА_1 зазначає, що в момент ДТП, яка сталася 22.12.2020 близько 20-35 год., він безпосередньо виконував свої посадові обов`язки з відома та дозволу керівництва товариства, а саме, за усним розпорядженням керівника - майстра (начальника заводу) Курілова Олексія. З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати, прийнявши нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2020 року між ПАТ "Страхова компанія "АРКС" (позивач) та ТОВ "Порше Лізинг Україна" в особі директора Арера Йоахіма, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №пл105987ак0ф, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб МАN (д.р.н. НОМЕР_1 ).

22.12.2020 о 20:35 в с. Зінове, Роменського району, Сумської області, на території асфальтно-етонного завод сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля MAN (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - ТОВ "Порше Лізинг Україна"), та навантажувача Doosan SD-310 (д.р.н, НОМЕР_3 ), яким керував водій ОСОБА_1 (власник автомобіля - АТ "Кредобанк"), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль MAN (д.р.н. НОМЕР_2 ).

Як слідує з матеріалів справи, ДТП сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу навантажувача Doosan SD-310 (д.р.н, НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 п.10.9 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 у справі №152/85/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 454 гривень.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2716491 від 08.02.2021 та умов договору страхування №пл105987ак0ф від 17.08.2020 року розмір страхового відшкодування складає 75 115,06 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №KRM_APM-19 від 18.01.2021, виставленим ТОВ "Порше Лізинг Україна" - страховій компанії ПАТ "Страхова компанія "АРКС", вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 75 115,06 грн, які останнім було сплачено згідно платіжного доручення №749452 від 09.02.2021.

19.07.2021 ПАТ "Страхова компанія "АРКС", посилаючись на те, що до нього перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля MAN (д.р.н. НОМЕР_2 ), враховуючи, що на момент скоєння ДТП винуватцем був водій ОСОБА_1 , який працював в ТОВ "СП "Автострада" на посаді машиніста навантажувальної машини та виконував свої трудові обов`язки, звернулося ТОВ "СП "Автострада" з претензією, в якій просило протягом семи днів з моменту її отримання сплатити 75115,06 грн матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля MAN (д.р.н. НОМЕР_2 - Порше Лізинг Україна), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.12.2020 о 20:35 год в с. Зінове, вул. Центральна, на підставі ст.1172 ЦК України (а.с. 9-10).

Оскільки, вказані кошти в добровільному порядку ТОВ "СП "Автострада" сплачені не були, ПАТ "Страхова компанія "АРКС" звернулось з відповідним позовом до суду.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що можливість покладення відповідальності на суб`єкта законного володільця джерела підвищеної небезпеки роботодавця можливе лише в тому випадку, якщо в момент скоєння ДТП працівник перебував з ним у трудових відносинах та виконував трудові обов`язки. Натомість, водій ОСОБА_1 є винним у ДТП та завдав майнової шкоди страхувальнику позивача при використанні транспортного засобу, але не під час виконання своїх трудових обов`язків, а за їх межею, оскільки робочий час у працівника ОСОБА_1 закінчувався виключно о 18 год. 00 хв. Зазначене, на думку суду, свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки відшкодувати завдану шкоду має водій - ОСОБА_1 , а не ТОВ "Спільне Українсько-Німецьке підприємство" "Автострада".

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Так, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з ТОВ "Спільне Українсько-Німецьке підприємство "Автострада" грошових коштів в розмірі 75115,06 грн в порядку регресу з власника автомобіля, водій якого визнаний винним у ДТП, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 2, 3 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.6 вищезазначеної постанови, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 Цивільного кодексу України).

У п. 9 вказаної постанови роз`яснено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за статтею 1187 Цивільного кодексу України, слід визначити 2 основні ознаки володільця: 1) юридичну та 2) матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається лише та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність із яким створює підвищену небезпеку.

Матеріальна, або фактична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами. У разі якщо управління об`єктом підвищеної небезпеки передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду. Тобто зазвичай обидві ознаки володільця небезпечного об`єкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із зазначеної норми закону, факт наявності між володільцем й особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами. Проте, на виникнення обов`язку володільця джерела підвищеної небезпеки щодо відшкодування заподіяної ним шкоди впливають такі обставини:

- у який час було заподіяно шкоду (службовий чи неслужбовий);

- було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно, неправомірно використав його в особистих цілях.

При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначається, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор та ін.).

Тобто, у розумінні ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, якщо службовий автомобіль потрапить у ДТП з вини водія, внаслідок чого буде ушкоджене майно чи здоров`я інших осіб, то відповідальність за шкоду завдану водієм під час виконання ним трудових обов`язків нестиме роботодавець.

Така відповідальність може настати за умов:

- доведеності вини водія;

- наявність належним чином оформлених трудових відносин із водієм;

- заподіяння водієм шкоди, у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.01.2015 у справі №6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доказами на підтвердження перебування водія в трудових відносинах з відповідною особою можуть бути наказ про прийняття на роботу, трудова книжка водія, табель обліку робочого часу, посадова інструкція тощо. Доказами на підтвердження завдання шкоди під час виконання водієм трудових (службових) обов`язків можуть бути подорожній лист, наказ про закріплення за водієм службового автомобіля, наказ про направлення у відрядження тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , який керував автотранспортним засобом, що було учасником вищевказаної ДТП, на день її вчинення перебував у трудових відносинах з ТОВ "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада", що підтверджується копіями наказу №349/к від 22.09.2020 "Про прийом на роботу" та наказу №281/к від 28.07.2021 "Про звільнення з роботи" (а.с. 21-22).

Факт трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №491064 та постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2021

Таким чином, саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

Щодо посилання скаржника на те, що згідно п.п. 4.2-4.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників, затверджених наказом директора ТОВ "СП "Автострада" ОСОБА_3 №39 від 14.06.2017 (далі Правила), у товаристві встановлений п`ятиденний робочий тиждень з тривалістю 8 робочих годин на день та 40 годин на тиждень, а розпорядок робочого дня в товаристві наступний: початок роботи - з 8:00 до 9:00: закінчення роботи-з 17:00 до 18:00, то колегія суддів зазначає, що згідно п.4.3 Правил в товаристві встановлений гнучкий графік роботи.

Крім того, згідно п.4.5 Правил для певних категорій працівників товариства може встановлюватись ненормований робочий день. Ненормований робочий день це особливий режим роботи, що встановлюється у випадку неможливості нормування часу трудового процесу. На працівників з ненормованим робочим днем поширюється встановлений у товаристві режим робочого часу. Але якщо виникає потреба, ця категорія працівників виконує роботу понад нормальну тривалість робочого часу.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не здійснював своїх трудових обов`язків керуючи навантажувачем "Doosan SD 310" державний номерний знак НОМЕР_3 , то такі обставини не підтверджені будь-якими належними, достатніми та допустимими доказами, а саме не надано подорожнього листа чи іншого документа, який би підтвердив, які саме обов`язки та на якому транспортному засобі виконував ОСОБА_1 , наказ про направлення у відрядження тощо.

Колегією суддів враховується те, що вищевказана ДТП сталася на території асфальтно-бетонного заводу, а саме: водій - ОСОБА_1 , керуючи навантажувачем "Doosan SD 310", державний номерний знак НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб, здійснив наїзд на перешкоду - припаркований автомобіль "MAN TGS 41/400" державний номерний знак НОМЕР_2 .

Тобто, вказана ДТП сталася на території, де припарковуються транспортні засоби після закінчення робочого дня.

При цьому, колегією суддів враховуються завдання та обов`язки машиніста, визначені Робочою інструкцією від 02.05.2019, а саме: керує навантажувальною машиною продуктивністю понад 60 куб.м/год. поза зоною вибою, заправляє машину паливними та мастильними матеріалами, виявляє та усуває невеликі несправності у роботі навантажувальної машини тощо.

Отже, вказана ДТП сталася на території території асфальтно-бетонного заводу при паркуванні водієм навантажувального транспортного засобу, при цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 не здійснював своїх трудових обов`язків керуючи навантажувачем "Doosan SD 310", як не доведено, що вказані дії суперечать його Робочій інструкції.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для покладення на ТОВ "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" відповідальності у вигляді сплати збитків, спричинених його працівником, з огляду на скоєння ДТП у неробочий час, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами незаконного заволодіння ОСОБА_1 навантажувачем "Doosan SD 310", державний номерний знак НОМЕР_3 , як і використання вказаного транспортного засобу для особистих цілей.

Відповідальність за завдання шкоди може бути покладена на ОСОБА_1 лише за умови, якщо буде доведено неправомірність заволодіння ним транспортним засобом відповідача.

У даному випадку на відповідача покладається обов`язок довести факт неправомірності перебування належного відповідачу транспортного засобу в управлінні ОСОБА_1 , а не навпаки - на позивача обов`язок довести факт виконання ОСОБА_1 трудових обов`язків на момент ДТП.

При цому, колегією суддів також враховується, те що при скоєнні дорожньо - транспортної пригоди поліцією при перевірці документів не було зафіксовано факту незаконного керування ОСОБА_1 навантажувачем Doosan SD-310 (д.р.н. НОМЕР_3 ). Тобто, на момент ДТП навантажувач Doosan SD-310 знаходився у користуванні на законних підставах.

При цьому, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт неперебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем в момент вчинення ДТП.

Посилання ТОВ "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" на встановлений режим роботи підприємства з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. не свідчить про неправомірність дій ОСОБА_1 з керування (паркування) належним відповідачу транспортним засобом у 20 год. 35 хв. в момент вчинення ДТП.

Обставини щодо недотримання ОСОБА_1 встановленого на підприємстві режиму роботи не спростовують висновку суду про правомірність управління вказаною особою транспортним засобом відповідача саме в момент вчинення ДТП та перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що відповідач намагається покласти матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду на третю особу ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Оскільки, апеляційним господарським судом встановлено, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди володів транспортним засобом навантажувачем "Doosan SD 310", державний номерний знак НОМЕР_3 , та фактично використовував його у своїй господарській діяльності (що не заперечується відповідачем), а ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки водія ОСОБА_1 , який керував навантажувачем "Doosan SD 310" державний номерний знак НОМЕР_3 , визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, при цьому, відповідач у відповідності до вимог ст.1172 ЦК України є відповідальною особою (як роботодавець) за завдані ОСОБА_1 збитки під час виконання ним своїх трудових обов`язків, то позивач набув право на відшкодування ТОВ "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу - автомобіля MAN (д.р.н. НОМЕР_2 ).

Враховуючи викладене та з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення страхувальником перерахунку грошових коштів на рахунок ПП "Агропроммонтаж" за відновлювальний ремонт автомобіля MAN (д.р.н. НОМЕР_2 ) у сумі 75 115,06 грн, колегія суддів вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого відшкодування у розмірі 75 115,06 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з огляду на що апеляційну скаргу позивача слід задоволити, а рішення Господарського суду Вінницької області від 28.06.2022 - скасувати, прийнявши нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, судові витрати, передбачені ст.123 ГПК України, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задоволити.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 28 червня 2022 року у справі №902/424/223 скасувати.

Прийняти нове рішення.

"Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" (вул. Данила Галицького, буд. 27, каб. 21, м. Вінниця, 21036; Ідентифікаційний код: 40148165) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (вул. Іллінська,8, м. Київ, 04070; Ідентифікаційний код: 20474912) 75 115,06 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Видати наказ."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Укрансько-Німецьке підприємство "Автострада" (вул. Данила Галицького, буд. 27, каб. 21, м. Вінниця, 21036; Ідентифікаційний код: 40148165) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (вул. Іллінська,8, м. Київ, 04070; Ідентифікаційний код: 20474912) 3721,50 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.