РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/8370/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (вул. Московська, 8, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 14307357)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.К. «Груп» (вул. Пшенична, буд. 9,

м. Київ, 03148; ідентифікаційний код 36126025)

про стягнення 24 405, 18 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (далі за текстом - КПСПБ «Арсенал», Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.К. «Груп» (далі за текстом - ТОВ «К.С.К. «Груп», Відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 1/24-45-21 від 02.04.2021 (далі за текстом - Договір) в загальному розмірі 24 405, 18 грн, яка складається із суми основного боргу - 18 150 грн, пені - 1 951, 59 грн, інфляційних втрат - 2 657, 16 грн, відсотків за користування грошовими коштами - 375, 93 грн та штрафу - 1 270, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним на підставі Договору надано послуги за жовтень, листопад та грудень місяць 2021 року на загальну суму 18 150 грн, про що підписано відповідні Акти наданих послуг.

Однак, згідно доводів Позивача оплата послуг станом на дату звернення до суду з позовом Відповідачем не здійснена, що відповідно свідчить про неналежне виконання останнім умов Договору та є підставою для стягнення суми основного боргу, нарахування на підставі пункту 5.2 Договору, частини 2 статті 231 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) та статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала від 02.09.2022 надсилалась Відповідачу засобами поштового зв`язку (поштове повідомлення № 210) на адресу зазначену у Єдиному державному реєстрі - вул. Пшенична, буд. 9, м. Київ, 03148, однак конверт із зазначеною ухвалою повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.04.2021 між КПСПБ «Арсенал» та ТОВ «К.С.К. «Груп» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого КПСПБ «Арсенал» зобов`язується надавати послуги з вивезення побутових відходів, а ТОВ «К.С.К. «Груп» зобов`язується своєчасно відшкодовувати витрати за надані послуги у строки та на умовах, передбачених даним Договором.

Розмір щомісячного відшкодування витрат за надані послуги становить 6 050 грн, в тому числі ПДВ - 1 008, 33 грн.

Зазначена сума перераховується щомісяця на поточний рахунок КПСПБ «Арсенал» протягом 5 банківських днів після підписання сторонами Акту наданих послуг (пункт 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 5.2. Договору у разі затримки оплати за надані Послуги ТОВ «К.С.К. «Груп» сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021 (пункт 7.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи Позивачем на виконання умов Договору надано послуги в тому числі і за період з жовтня 2021 по грудень 2021 на загальну суму 18 150 грн, що підтверджується наступними Актами наданих послуг № 4 від 01.11.2021, № б/н від 30.11.2021 та № б/н від 31.12.2021.

Судом встановлено, що зазначені Акти наданих послуг підписані сторонами, що відповідно свідчить про надання послуг з вивезення побутових відходів Позивачем в повному обсязі та прийняття таких послуг Відповідачем без зауважень та претензій, а відтак і виникнення у Відповідача обов`язку здійснити оплату таких послуг згідно пункту 3.2. Договору.

Так, суд вказує, що враховуючи дати підписання сторонами Актів наданих послуг та положення пункту 3.2. Договору, Відповідач повинен був здійснити оплату наданих за період з жовтня - грудень 2021 року послуг наступним чином:

- за Актом наданих послуг № 4 від 01.11.2021 у строк до 08.11.2021 (включно);

- за Актом наданих послуг № б/н від 30.11.2021 у строк до 07.12.2021 (включно);

- за Актом наданих послуг № б/н від 31.12.2021 у строк до 11.01.2022 (включно).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази оплати Відповідачем наданих за спірний період послуг в розмірі 18 150 грн.

Також в матеріалах справи відсутні заперечення Відповідача щодо заявлених позовних вимог або ж доводи на спростування останніх.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався на адресу Відповідача із претензією № 04-7/15 від 27.05.2022 (докази направлення надано до справи), однак зазначена претензія залишена Відповідачем без задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, а саме не здійснення оплати наданих послуг, Позивачем здійснено нарахування пені, інфляційних втрат, 3 % річних окремо за кожним місяцем, а саме:

- за Актом наданих послуг № 4 від 01.11.2021 на суму 6 050 грн нараховується пеня за період з 08.11.2021 - 08.05.2022 в розмірі 573, 51 грн; інфляційні втрати за період листопад 2021 - травень 2022 в розмірі 936, 54 грн; 3 % річних за період з 08.11.2021 по 15.08.2022 в розмірі 139, 73 грн;

- за Актом наданих послуг № б/н від 30.11.2021 на суму 6 050 грн нараховується пеня за період з 06.12.2021 - 06.06.2022 в розмірі 610, 64 грн; інфляційні втрати за період грудень 2021 - травень 2022 в розмірі 880, 88 грн.; 3 % річних за період з 06.12.2021 по 15.08.2022 в розмірі 125, 81 грн;

- за Актом наданих послуг № б/н від 31.12.2021 на суму 6 050 грн нараховується пеня за період з 06.01.2022 по 06.07.2022 в розмірі 767, 44 грн; інфляційні втрати за період січень 2022 - травень 2022 в розмірі 839, 74 грн; 3 % річних за період з 06.01.2022 по 15.08.2022 в розмірі 110, 39 грн.

Також Позивачем у порядку частини 2 статті 231 ГК України здійснено нарахування штрафу в розмірі - 1 270, 50 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати послуг за період з жовтня по грудень 2021, а саме положення пункту 3.2. Договору, а відтак вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 18 150 грн є правомірними.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Що стосується нарахованих Позивачем штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що враховуючи встановлені судом обставини та визначені строки виконання Відповідачем грошового зобов`язання, Позивачем невірно визначено початок періоду здійснення вказаних нарахування за Актами наданих послуг від 30.11.2021 та від 31.12.2021 та не взято до уваги, що строк оплати у Відповідача обраховується банківськими днями, а тому нарахування за послуги надані в листопаді 2021 можуть здійснюватися не раніше 08.12.2021, а за послуги в грудні 2021 можуть здійснюватися не раніше 12.01.2022.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом, здійснено перевірку наданого Позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а враховуючи встановлені судом вище обставини щодо визначення Позивачем невірної дати початку здійснення нарахувань за послуги надані в листопаді 2021 та грудні 2021, межі заявлених вимог, правомірними та арифметично вірними наступні нарахування:

- за Актом наданих послуг № 4 від 01.11.2021 на суму 6 050 грн пеня за період з 08.11.2021 - 08.05.2022 в розмірі 573, 51 грн; інфляційні втрати за період листопад 2021 - травень 2022 в розмірі 936, 54 грн; 3 % річних за період з 08.11.2021 по 15.08.2022 в розмірі 139, 73 грн;

- за Актом наданих послуг № б/н від 30.11.2021 на суму 6 050 грн пеня за період з 08.12.2021 - 06.06.2022 в розмірі 605, 00 грн; інфляційні втрати за період грудень 2021 - травень 2022 в розмірі 880, 88 грн.; 3 % річних за період з 08.12.2021 по 15.08.2022 в розмірі 124, 81 грн;

- за Актом наданих послуг № б/н від 31.12.2021 на суму 6 050 грн пеня за період з 12.01.2022 по 06.07.2022 в розмірі 749, 54 грн; інфляційні втрати за період січень 2022 - травень 2022 в розмірі 839, 74 грн; 3 % річних за період з 12.01.2022 по 15.08.2022 в розмірі 107, 41 грн.

Разом з тим, Позивач на підставі частини 2 статті 231 ГК України нараховує Відповідачу штраф в розмірі 7 % від загальної суми боргу в розмірі 1 270, 50 грн.

Так, згідно з частиною 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Однак, аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого частиною 2 статті 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 року в справі № 3-1гс14, постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 904/1858/16, від 20.05.2020 року в справі № 905/2466/16.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах Відповідачем порушено грошове зобов`язання з оплати послуг вивезення побутових відходів за Договором, в той час як умовами останнього стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 7 % за порушення виконання саме грошових зобов`язань не передбачено.

Відтак, суд дійшов висновку, що підстави для застосування положень частини 2 статті 231 ГК України до вищенаведених вимог Позивача про стягнення штрафу відсутні.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи порушення Відповідачем умов Договору в частині здійснення оплати за надані Позивачем послуги, а також те, що зобов`язання з оплати у Відповідача є таким, що настало, суд дійшов висновку, задовольнити позов частково та відповідно стягнути з Відповідача на користь Позивача основний борг - 18 150 грн, пеню - 1 928, 05 грн; інфляційні втрати - 2 657, 16 грн та 3 % річних - 371, 95 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.К. «Груп» (вул. Пшенична, буд. 9, м. Київ, 03148; ідентифікаційний код 36126025) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (вул. Московська, 8, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 14307357) основний борг - 18 150 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн, пеню - 1 928 (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім) грн 05 коп; інфляційні втрати - 2 657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) грн 16 коп, 3 % річних - 371 (триста сімдесят одна) грн 95 коп та судовий збір в розмірі 2 349 (дві тисячі триста сорок дев`ять) грн. 04 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 01.11.2022

Суддя Антон ПУКАС