РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2022Справа № 910/21213/20

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 80, кабінет 9; ідентифікаційний код 00191129)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення збитків у розмірі 25 099,75 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 25 099,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків щодо збереження вантажу, оформленого залізничною накладною № 47827704.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі № 910/21213/20 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

01.02.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому останній заперечує проти позову, посилаючись на те, що втрата вантажу зумовлена його завантаженням у технічно несправних вагонах № 55328025, 55025571, 56965643, 55159248, 59670463, 59953844.

08.02.2021 до суду від позивача надійшли заперечення на відзив, у яких позивач підтримав позовні вимоги та навів аргументи і доводи на спростування заперечень відповідача.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) (замовник) укладено договір № 00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 2.1.1 Договору замовник зобов`язався надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС "Месплан". У свою чергу, у пункті 2.3.2 Договору виконавець зобов`язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатках до цього договору.

У розділі 4 Договору сторони передбачили порядок проведення розрахунків за надані виконавцем послуги.

Згідно з пунктом 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовника договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або в АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договорі діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення строку дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

На виконання договору № 2057 від 19.12.2019, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та Приватним акціонерним товариством "Суха Балка", на станцію призначення Асланове Донецької залізниці надійшов вантаж, а саме, руда залізна агломераційна (аглоруда), одержувачем якого є позивач, що підтверджується залізничною накладною № 47827704 від 28.04.2020.

30.04.2020 на станції Волноваха Донецької залізниці на підставі акту загальної форми № 4-1011 від 30.04.2020 проведено перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину товару у вагонах № 55328025, 55025571, 56965643, 55159248, 59670463, 59953844 було втрачено, про що складено відповідні комерційні акти та зроблено відповідні відмітки у накладній № 47827704 від 28.04.2020.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 25 099,75 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Відповідно до частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частини 2 статті 307 ГК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (частина 3 статті 307 ГК України).

Матеріалами справи (накладна № 47827704 від 28.04.2020) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від ПрАТ "Суха Балка" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Асланово.

За приписами частини 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом, за результатами зважування вантажу, який перевезено згідно з накладною № 47827704 від 28.04.2020, виявлено його часткову втрату у вагонах № 55328025, 55025571, 56965643, 55159248, 59670463, 59953844 було втрачено, про що складено комерційні акти № 485002/306, 485002/307, 485002/308, 485002/309, 485002/310, 485002/311 від 30.04.2020.

В комерційному акті № 485002/306 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23 600 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 92 000 кг, тара з брусу - 23 600 кг, нетто - 68 400 кг, що менше документа на 1 600 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 1300-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 3 люком з правої та лівої сторони є виїмки розміром 1100 мм х 800 мм х до дна вагону. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 1-й люк - прогин, з торця 30 мм, дири люка 30мм х 10мм, 2-й люк - прогин з торця 70 мм, відсутній арміровочний лист 300мм х 200мм, 3-й люк прогиб з торця 20 мм, відсутній арміровочний лист 200мм х 200мм, 4-й люк - прогиб з торця 50 мм; 5-й люк - дири люка 40мм х 15мм. З лівої сторони за рухом поїзда: 1-й люк прогиб з торця 30 мм; 2-й люк - прогиб з торця 20мм, відсутній арміроволчний лист 200мм х 20мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

В комерційному акті № 485002/307 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23 500 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 91 400 кг, тара з брусу - 23 500 кг, нетто - 67 900 кг, що менше документа на 2 100 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 1300-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 2 люком посередині є виїмки розміром 1500 мм х 1200 мм х до дна вагону. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 3-й люк - прогин праворуч 40 мм, третя панель щіль 790мм х 5мм, щіль 240мм х 5мм, 5-й люк - прогин з торця 350 мм х 30мм. З лівої сторони за рухом поїзда: перша панель щіль 570мм х 5мм, 5 панель щіль 530мм х 10 мм, 7 люк - прогин ліворуч 30мм, праворуч 20мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

В комерційному акті № 485002/308 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 500 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 87 200 кг, тара з брусу - 22 500 кг, нетто - 64 700 кг, що менше документа на 4 300 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 1300-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 1 люком з лівої сторони є виїмки розміром 1400 мм х 1500 мм х до дна вагону над 4 люком з правої та лівої сторони виїмки розміром 100мм х 700 мм х до дна вагона. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 3-й люк - відсутній арміровочний лист 370мм х 10мм, 4й люк - відсутній арміровочний лист 370мм х 100мм, 5-й люк - прогин праворуч 40 мм, 7й люк - відсутній арміровочний лист 300мм х 100мм. З лівої сторони за рухом поїзда: 5й люк - прогин з торця 25 мм, щіль 30мм х 5мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

В комерційному акті № 485002/309 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 200 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 82 200 кг, тара з брусу - 22 200 кг, нетто - 60 000 кг, що менше документа на 9 000 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 400-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 6-7 люками з правої сторони є виїмка розміром 1400 мм х 1500 мм х до дна вагону, що відповідає поп.акту загальної форми №10622 від 29.04.2020 ст. Волноваха Донецької залізниці, та не відповідає поп.акту загальної форми № 33126 від 29.04.2020 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 1й люк - відсутній арміровочний лист 50 мм х 100 мм, 2й люк - відсутній арміровочний лист 150 мм х 100 мм, 750мм х 100мм, 3-й люк - прогин люка, зазор між люком та хребтовою балкою 20мм, 4й люк - загнут арміровочний лист 10мм х 100мм 2шт, 5й люк - прогин люка ліворуч 30 мм, відсутній арміровочний лист 100мм х 100мм, 6й люк -відсутній арміровочний лист 50мм х 100мм, прогин з лівої сторони 20 мм, зазор з торця 15мм, прогин зз правої сторони 30мм, 7й люк - прогин ліворуч 20 мм, праворуч 20мм, зазор з торця 10мм. З лівої сторони за рухом поїзда: 1й люк - прогин 20 мм, 2й люк - прогин 20 мм, 3й люк - прогин 20 мм, 4й люк - прогин 20 мм, 5й люк - прогин 20 мм, 6й люк - загнут арміровочний лист 200мм х 100мм, відсутній арміровочний лист 750мм х 100мм, 7й люк - дири люка 20 шт 20мм х 20мм, прогин люка з торця 40мм, відсутній арміровочний лист 1450мм х 100мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

В комерційному акті № 485002/310 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23 200 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 87 900 кг, тара з брусу - 23 200 кг, нетто - 64 700 кг, що менше документа на 5 300 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 400-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 6-7 люками з лівої сторони є виїмка розміром 2000 мм х 2000 мм х до дна вагону, що відповідає поп.акту загальної форми №10623 від 29.04.2020 ст. Волноваха Донецької залізниці, та не відповідає поп.акту загальної форми № 33125 від 29.04.2020 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 1й люк - щіль 700 мм х 200 мм, 3й люк - дира люка 300мм х 160мм, 4й люк - дири люка 130мм х 50мм, 160мм х 20мм, прогин 45мм, 5й люк - дира люка 30 мм х 50мм, 7й люк - дири люка 60мм х 30мм, 5ммх10мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

В комерційному акті № 485002/311 від 30.04.2020 вказано, що за документом значиться: аглоруда навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23 600 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 91 600 кг, тара - 23 600 кг, нетто - 68 000 кг, що менше документа на 2 000 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 1300-1500 мм, холмом, нерівномірне. Вантаж не марковано. За рухом поїзда над 1 люком посередині є виїмка розміром 1500 мм х 1100 мм х до дна вагону, над 4 люком посередині виїмка розміром 1400мм х 1000мм х до дна вагона. Вагон прибув у технічному стані несправний: з правої сторони за рухом поїзду: 1й люк - відсутній арміровочний лист 370мм х 100мм, 3й люк - прогин ліворуч 50мм, відсутній арміровочний лист 750мм х 100 мм, 4-й люк - прогин ліворуч 820мм. З лівої сторони за рухом поїзда: 3й люк - відсутній арміровочний лист 600мм х 100мм, 4й люк - відсутній арміровочний лист 690мм х 100мм, прогин праворуч 320мм, 5й люк - відсутній арміровочний лист 670мм х 100мм, відсутній арміровочний лист 800мм х 100мм, 6й люк - відсутній арміровочний лист 380мм х 100мм. Втрата вантажу можлива. Течі вантажу на станції Асланов (станція прибуття) немає.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до частини 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (статті 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами статті 22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Здійснивши перевірку наданого позивачем заявленої до стягнення суми збитків, суд дійшов висновку, що позивачем правильно застосовано норму природної втрати вантажу у розмірі 2%.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що залізниця не являється власником спірних вагонів, вказані вагони знаходилися у технічно несправному стані, що і зумовило втрату вантажу. Вказане спростовує наявність вини залізниці у втраті вантажу.

Пунктом 12.1. Правил технічної експлуатації залізниць України передбачено, що забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

З огляду на відсутність доказів технічної несправності спірних вагонів під час прийняття їх до перевезення відповідачем на станції відправлення (станція Вечірній Кут Придніпровської залізниці), заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими та не підтверджені документально.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування..

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За змістом положень частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, шляхом звернення до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказане, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними доказами доведене недотримання відповідачем обов`язку щодо збереження вантажу та вартість завданих таким незбереженням збитків.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 10 232,16 грн, підлягають задоволенню.

Відповідно пункту 3 частини 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судові витрати з урахуванням положень статті 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 2 142,80 грн. Надання та оплата підтверджується доданими до матеріалів справи документами.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, беручи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 25 099,75 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 80, кабінет 9) суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 25 099,75 грн (двадцять п`ять тисяч дев`яносто дев`ять гривень 75 копійок), 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні) судового збору та 2 142,80 грн (дві тисячі сто сорок дві гривні 80 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31.10.2022.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ