РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2022Справа № 910/5436/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення штрафних санкцій за порушення строку виконання зобов`язання за Договором № 130НП про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3) від 18.05.2021 в розмірі 2 276 364,04 грн.

Представники сторін:

від позивача: Старощук М.В., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Кузнецов І.С., довіреність б/н від 04.01.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна поліція України звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення штрафних санкцій за порушення строку виконання зобов`язання за Договором № 130НП про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3) від 18.05.2021 в розмірі 2 276 364,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3) № 130НП від 18.05.2021, в поставки товару в обумовлений сторонами строк..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 підготовче засідання призначено на 09.09.2022.

01.09.2022 представником позивача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та про передачу справи за територіальною підсудністю.

У судове засідання 09.09.2022 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 19.09.2022.

16.09.2022 представником позивача подано заперечення на клопотання відповідача про передачу справи за територіальною підсудністю.

У судове засідання 19.09.2022 представники сторін з`явились.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача про передачу справи за територіальною підсудністю, судом відмовлено у його задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 10.10.2022.

27.09.2022 представником відповідача подано клопотання про зменшення сум штрафу та пені.

10.10.2022 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 підготовче засідання призначено на 31.10.2022.

28.10.2022 представником позивача подано заперечення проти клопотання відповідача щодо зменшення неустойки.

У судове засідання 31.10.2022 представники сторін з`явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 31.10.2022, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 6 статті 183 ГПК України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Учасники справи у підготовчому засіданні 31.10.2022 надали згоду на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 31.10.2022, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 31.10.2022 судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про зменшення пені і штрафу.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 31.10.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2021 року між Національною поліцією України (далі - покупець, позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (далі - постачальник, відповідач) укладено Договір про закупівлю форменого однаку (костюм (сорочка, брюки), (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3), (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язується поставити покупцю костюми (сорочка, брюки) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3; далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору загальна кількість товару, що підлягає поставці та ціна Договору визначається у Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) і Ростовці товару (Додаток № 2 до Договору).

Місце виконання Договору: в частині поставки товару - вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115, стосовно інших зобов`язань за Договором, в тому числі щодо сплати штрафних санкцій - вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601 (п. 1.5 Договору).

У відповідності до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар, якість якого відповідає узгодженому сторонами зразку товару, наданого постачальником згідно з п. 2.2 цього Договору, ТО 1811.2:2020 (зі змінами) (Додаток № 3 до Договору) та законодавству України щодо показників якості такого роду/виду товарів.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору становить 21 245 472,00 грн., у тому числі ПДВ 3 540 912,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому Договорі, протягом бюджетного періоду. Підставою для проведення розрахунків є накладна (накладна повинна бути оформлена та містити обов`язкові реквізити відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зміст та обсяг господарської операції, зазначеної в накладній, повинен відповідати Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору), підписаний уповноваженими особами сторін.

Пунктом 5.1 Договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів включно з дати укладення цього Договору, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або світків день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (пункт 5.2 Договору);

У відповідності до п. 5.5 Договору право власності покупця на переданий товар виникає з моменту прийняття товару, факт якого засвідчується відміткою покупця на відповідній накладній. Ризик випадкового зіпсування товару несе власник.

Пунктом 8.3.1 Договору узгоджено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку (передачу) товару у строки та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 9.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушення строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 Договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього Договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором (п. 13.1 Договору).

Відповідно до Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) поставці підлягає костюм (сорочка, брюки) у кількості 14200 шт., вартістю 1 496,16 грн. за одиницю.

На виконання умов Договору відповідачем було поставлено позивачу товар згідно видаткових накладних № РН-08/09/02 від 09.08.2021 на суму 8 685 208,80 грн., №РН-08/16/03 від 16.08.2021 на суму 1 346 544,00 грн., № РН-08/25/03 від 25.08.2021 на суму 1 394 421,12 грн., № РН-09/07/03 від 07.09.2021 на суму 523 656,00 грн., № РН-08/03/17 від 02.08.2021 на суму 9 295 642,08 грн.

09.10.2021 позивач направив відповідачу претензію від 07.10.2021 вих. № 4902/20/3-2021 з вимогою сплатити штрафні санкції на суму 2 273 364,04 грн. за порушення строків поставки, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, в зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача 789 181,00 грн. пені та 1 487 183,04 грн. штрафу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) поставці підлягає костюм (сорочка, брюки) у кількості 14200 шт., вартістю 1 496,16 грн. за одиницю..

Пунктом 5.1 Договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів включно з дати укладення цього Договору, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або світків день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідачем було поставлено позивачу товар згідно видаткових накладних № РН-08/09/02 від 09.08.2021 на суму 8 685 208,80 грн., №РН-08/16/03 від 16.08.2021 на суму 1 346 544,00 грн., № РН-08/25/03 від 25.08.2021 на суму 1 394 421,12 грн., № РН-09/07/03 від 07.09.2021 на суму 523 656,00 грн., № РН-08/03/17 від 02.08.2021 на суму 9 295 642,08 грн., тобто із порушенням узгоджених сторонами строків, що відповідачем не заперечено.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В свою чергу, такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 9.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушення строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 Договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього Договору.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, судом встановлено, що позивачем при визначенні періоду прострочення не враховано умов п. 5.1 Договору, які кореспондуються із приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 746 690,07 грн.

В свою чергу, з урахуванням умов п. 5.1 Договору, які кореспондуються із приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки відповідачем порушено строк поставки товару вартістю 11 949 829,92 грн. на понад тридцять днів, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 836 488,10 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені та штрафу на 95%, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що ТОВ «МІК» як стратегічне підприємство відсічі збройної агресії російської федерації проти України виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема із виготовлення форменого одягу. ТОВ «МІК» докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань і здійснює витрати для господарської діяльності без отримання попередніх оплат від замовників.

Відповідач зазначає, що прострочення поставки за Договором має винятковий характер, адже в період його виконання відповідач виконував значний обсяг інших замовлень для державних потреб, оскільки було укладено 92 контракти, за якими поставка товару була здійснена без прострочень, оскільки ніхто з замовників не пред`являв до ТОВ «МІК» претензій по виконанню договорів в аналогічний період.

ТОВ «МІК» зазначає також, що позивач не зазнав ніяких збитків або шкоди у зв`язку із незначним простроченням поставки по Договору, а отже незначні порушення договірних зобов`язань не мали ніяких негативних наслідків для позивача та не порушили його майно інтереси.

Позивач в свою чергу, заперечуючи проти заявленого клопотання зазначає, що порушення строків виконання умов Договору впливає на ефективність обороноздатності держави та на репутацію Національної поліції України в цілому, що узгоджується із висновками Верховного Суду у поставної № 922/2141/21 від 15.06.2022.

Як зазначає позивач, виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару в повному обсязі є його обов`язком, а не підставою для звільнення його від відповідальності або зменшення розміру штрафних санкцій.

Позивач також зазначає, що відповідачем не надано належних доказів або первинних документів, які б підтверджували б поважність причин порушення строків поставки за Договором, або вжиття ним будь-яких заходів для недопущення порушення договірних зобов`язань, а фактичні обставини справи вказуються на недобросовісну поведінку відповідача.

При цьому, позивач зазначає, що більше двох місяців не мав можливості забезпечити поліцейських одностроєм згідно норм належності, на що він обґрунтовано розраховував при укладенні Договору.

Також позивач зазначає, що відповідач знаючи про неможливість забезпечити своєчасну поставку товару залежно від своїх виробничих та матеріальних потужностей, й матеріального становища, на власний ризи прийняв рішення взяти участь у багатьох процедурах закупівлі за державні кошти, знижуючи ціну тендерної пропозиції та усунувши від участі у торгах інших учасників, які мали можливість забезпечити своєчасну поставку товару, відповідач за результатами торгів тільки з позивачем уклав 29 договорів на виконання державного замовлення, однак по 15 договорам не виконав своєчасну поставку форменого одягу (на сьогодні у Господарському суді міста Києва відкрито 6 судових проваджень (№№ 910/7633/22, 910/5436/22, 910/9633/22, 910/10826/22, 910/9634/22, 910/5462/22), по 9 договорах Національна поліція України готує матеріали для подачі позовних заяв), а отже відповідач допускає систематичне порушення строків (термінів) виконання зобов`язань.

Оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, що сам лише факт належного за доводами відповідача виконання зобов`язань за іншими договорами, укладеними з іншими контрагентами, як і укладення таких договорів для задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, не може бути самостійною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки означені посилання нівелюють інститут застосування пені та штрафу за порушення зобов`язання, у даному випадку, порушення строків оплати за отриману електроенергію.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність зауважень щодо строку поставки товару по іншим договорам, оскільки, в провадженні Господарського суду міста Києва, зокрема, перебувають справи № 910/7633/22, № 910/9633/22, 910/9634/22, 910/10286/22 предметом яких є заявлені вимоги про стягнення штрафних санкцій за порушення умов щодо строків поставки товару.

Пунктом 5.1 Договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів включно з дати укладення цього Договору, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або світків день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

Отже, позивач, підписуючи договір, усвідомлював, що має поставити товар протягом 45 календарних днів, а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару. Тобто, позивач, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи договір, з строком поставки протягом 45 календарних днів, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

При цьому наведені позивачем підстави для зменшення розміру пені та штрафу не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, оскільки укладення таких Договорів здійснюється відповідачем з метою отримання прибутку.

Що ж до посилань відповідача, зокрема на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, суд зазначає таке.

У розглядуваній справі ВП ВС зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Такого висновку ВП ВС дійшла з урахуванням того, що у справі умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

При цьому ВП ВС зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Таким чином, правовідносини у справі № 910/1335/22 та № 902/417/18 відрізняються за своїми обставинами, а тому суд не вбачає підстав для врахування означених висновків при розгляді даної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.05.2021 у справі № 910/6349/19.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені та штрафу, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення їх розміру.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми пені та штрафу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 69а; ідентифікаційний код: 30105738) на користь Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ідентифікаційний код 40108578) пеню в розмірі 746 690 (сімсот сорок шість тисяч шістсот дев`яносто) грн. 07 коп., штраф в розмірі 836 488 (вісімсот тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 10 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 747 (двадцять три тисячі сімсот сорок сім) грн. 68коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.11.2022.

Суддя О.А. Грєхова