РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2022Справа № 910/642/22

За позовом Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії;

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго";

про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І.П.

Представники:

Від позивача: Горлатий О.В., адвокат, ордер серії № АА № 1004632 від 20.06.2022;

Від відповідача: Щербина В.М., адвокат, довіреність № 29/12-31 від 29.12.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в якому просить:

- визнати дії уповноваженої особи Косого О.В., відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг в апараті управління НЕК "Укренерго" протиправними;

- скасувати протокольне рішення № 740/21-КО уповноваженої особи Косого О.В., відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг в апараті управління НЕК "Укренерго" від 07.12.2021;

- визнати Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно- вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії переможцем у закупівлі;

- скасувати договір № 01-239708-21 від 16.12.21 року, укладений між ТОВ "Будпроектекспертиза" та ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на проведення будівельної експертизи проекту "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська- Арциз, Одеська область".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 позовну заяву Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії залишено без руху, надано позивачеві строк для виправлення встановлених судом недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

До господарського суду від Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 відкрито провадження у справі № 910/642/22 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.03.2022.

До господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшов відзив, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 закрито підготовче провадження та призначити справу № 910/642/22 до судового розгляду по суті на 23.08.2022.

У судових засіданнях 23.08.2022 та 13.09.2022 оголошувалися перерви.

Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 04.10.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.10.2022 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

04.10.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 для забезпечення виробничих потреб, в електронній системі закупівель Prozorro, Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, замовник) було оприлюднено оголошення про проведення спрощеної/допорогової закупівлі "Будівельна експертиза проекту: "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" UA-2021-11-18-004941-b, кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 30.11.2021, 12 год. 00 хв.

У закупівлі "Будівельна експертиза проекту: "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз. Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" приймала участь, зокрема, Східна філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ".

За результатами розгляду пропозиції Східної філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ", уповноваженою особою Косим О. В., 07.12.2021 складено протокольне рішення № 740/21-КО, яким визнано пропозицію вказаного учасника, відповідно до частини 13 статті 14 Закону України «Про публічні закупівлі», такою, що не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та вимогам до предмета закупівлі.

Вважаючи дії уповноваженої особи Косого О. В. протиправними, Державне підприємство "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" з вказаними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що місцезнаходження Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" підтверджено додатками до пропозиції позивача у спрощеній закупівлі, а саме статутом та довідкою про місцезнаходження та включення учасника в перелік експертних організацій, які відповідають критеріям, встановленим Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Мінрегіон України) та можуть проводити експертизу проектів будівництва (вих. № 1826 від. 29.11.2021 р.).

Як зазначає позивач, у вказаній довідці зазначається, що Східній філії Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" надано доручення № 229-ЕП від 29.11.2021 на участь у спірній публічній закупівлі, а також вказується місцезнаходження Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ": бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, індекс 01133.

А тому, на думку позивача, Східна філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" мала законні підстави приймати участь у закупівлі "Будівельна експертиза проекту: "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги".

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує наступне.

Відповідачем було встановлено, на підставі актуального Переліку експертних організацій, що здійснюють експертизу проектів будівництва, сформованого Мінрегіоном України, відповідно до затверджених критеріїв і порядку, учасник Східна філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" може проводити експертизу лише в Донецькій області.

Таким чином, відповідач прийшов до висновку, що пропозиція учасника - Східної філії Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" не відповідає п. 24 додатку 3 до оголошення про проведення спрощеної закупівлі, в якому вказані вимоги до місцезнаходження експертної організації.

При цьому відповідач наголошує на тому, що учасником закупівлі була саме Східна філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ", а не Державне підприємство "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ".

Також відповідач зазначає, що відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій, пропозиція ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" визнана наступною найбільш економічно вигідною.

Відповідно до повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2021-11-18- 00494 -b., опублікованого 09.12.2021 переможцем у зазначеній процедурі закупівлі визнано ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА".

Повідомленням від 09.12.2021 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" оголосило про намір укласти договір за результатами закупівлі із ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА".

16.12.2021 між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА", як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір №01-239708-21 від 16.12.2021 на виконання експертизи проектно-кошторисної документації "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" (далі - договір).

31.12.2021 між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" та відповідачем підписано акт передачі-приймання виконаних робіт, яким було погоджено вартість виконаних робіт та зафіксовано факт виконання робіт своєчасно, якісно та у повному обсязі.

Згідно з платіжним дорученням № 36 від 30.12.2021 замовником сплачено на користь виконавця 768 000,00 грн за надані послуги.

Наказом відповідача № 43 від 05.01.2022 було схвалено техніко-економічне обґрунтування "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. №новий)", що підтверджує повне виконання сторонами умов договору.

Крім того, 25.01.2022 на сайті електронних закупівель Prozorro, відповідачем було опубліковано звіт про виконання договору про закупівлю № UA-2021-11-18-004941-b.

Відповідач вказує, що позивач мав можливість відразу після розгляду його тендерної пропозиції, зазначення переможця торгів чи навіть негайно після підписання між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" договору звернутися до суду за захистом свого, як вважає позивач, порушеного права, адже в суду наявні повноваження для ефективного розгляду справи до початку виконання договору (вжиття заходів забезпечення позову тощо).

Також відповідач зазначає, що виходячи з правової природи оспорюваного договору, фактична двостороння реституція після виконання такого виду договору є неможливою, оскільки послуги вже надані.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Як встановлено п. 28 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", спрощена закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами:1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням. Учасники (резиденти та нерезиденти) всіх форм власності та організаційно-правових форм беруть участь у процедурах закупівель/спрощених закупівлях на рівних умовах. Замовники забезпечують вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої цим Законом. Замовники не мають права встановлювати жодних дискримінаційних вимог до учасників. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.

Як вбачається з ч. 1, 2 статті 12 Закону України "Про публічні закупівлі", електронна система закупівель повинна бути загальнодоступною та гарантувати недискримінацію, рівні права під час реєстрації всім заінтересованим особам та рівний доступ до інформації всім особам. Обмін і збереження інформації та документів має відбуватися з гарантуванням цілісності даних про учасників і їхніх тендерних пропозицій/пропозицій під час проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та їх конфіденційність до моменту розкриття тендерних пропозицій/пропозицій. Електронна система закупівель під час отримання тендерних пропозицій/пропозицій забезпечує: 1) фіксацію дати і точного часу отримання тендерних пропозицій/пропозицій; 2) неможливість доступу будь-яких осіб до отриманих тендерних пропозицій/пропозицій (їх частин) до моменту настання дати і часу кінцевого строку подання; 3) розкриття отриманих тендерних пропозицій/пропозицій, зазначених в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

Частинами 1, 2 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що спрощена закупівля проводиться замовником із застосуванням електронного аукціону відповідно до статті 30 цього Закону. Спрощена закупівля складається з таких послідовних етапів: 1) оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі; 2) уточнення інформації, зазначеної замовником в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі; 3) подання пропозицій учасниками; 4) проведення електронного аукціону відповідно до статті 30 цього Закону; 5) розгляд на відповідність умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та вимогам до предмета закупівлі, пропозиції учасника; 6) визначення переможця спрощеної закупівлі та укладення договору про закупівлю; 7) розміщення звіту про результати проведення закупівлі відповідно до статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник відхиляє пропозицію в разі, якщо: 1) пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі; 2) учасник не надав забезпечення пропозиції, якщо таке забезпечення вимагалося замовником; 3) учасник, який визначений переможцем спрощеної закупівлі, відмовився від укладення договору про закупівлю; 4) якщо учасник протягом одного року до дати оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю більше двох разів із замовником, який проводить таку спрощену закупівлю.

Частиною 15 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що замовник може укласти договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем спрощеної закупівлі, на наступний день після оприлюднення повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, але не пізніше ніж через 20 днів.

Судом встановлено, що очікувана вартість закупівлі "Будівельна експертиза проекту: "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз. Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" - 714 867, 00 грн без ПДВ (857 840,00 грн з ПДВ).

Оцінка пропозицій проводилась автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених у оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону.

За результатами розкриття тендерних пропозицій у закупівлі "Будівельна експертиза проекту: "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз. Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" прийняло участь три учасника:

- Східна філія Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ";

- Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА".

- Державне підприємство "Cпеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи" (скорочена назва ДП "УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА").

За результатом оцінки, пропозиція Східної філії Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" визначена електронною системою закупівель Prozorro, найбільш економічно вигідною оскільки ним запропоновано найменшу ціну, яка становить 511 881,77 грн без ПДВ.

Уповноваженою особою Косим О. В., 07.12.2021 складено протокольне рішення № 740/21-КО, яким визнано пропозицію позивача, відповідно до частини 13 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі", такою, що не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та вимогам до предмета закупівлі.

У вказаному протокольному рішенні встановлено, що пропозиція не відповідає умовам оголошення про проведення спрощеної закупівлі та вимогам до предмета закупівлі на підставі того, що об`єкт проектування знаходиться на території Одеської області, а згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", наказу Мінрегіону України від 15.08.2017 №204 "Деякі питання здійснення експертизи проектної документації на будівництво об`єктів", Східна філія Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" включений до переліку експертних організацій, які відповідають критеріям, встановленим Мінрегіоном України та можуть проводити експертизу проектів будівництва, що здійснюється на території Донецької області.

Так, пунктом 24 додатку 3 до оголошення про проведення спрощеної закупівлі визначено вимоги до місцезнаходження експертної установи: експертна організація має бути зареєстрована та проводити свою діяльність в м. Києві або відповідно до переліку експертних організацій, що відповідають критеріям, встановленим наказом Мінрегіону України від 23.05.2011 № 53, можуть проводити експертизу проектів будівництва мати регіональні представництва та/або філії в м. Києві.

Не погоджуючись з вказаним протокольним рішенням замовника, Східною філією Державного підприємства "Державний науково - дослідний та проектно - вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" було опубліковано на сайті електронних закупівель Prozorro вимогу про усунення порушення № UA-2021-11-18-004941-b.с1.

Відповідачем було розглянуто та 13.12.2021 відхилено вимогу учасника, оскільки, як вбачається з актуального переліку експертних організацій, що здійснюють експертизу проектів будівництва сформованого Мінрегіоном України відповідно до затверджених критеріїв і порядку, Східна філія Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" може проводити експертизу лише в Донецькій області та не може проводити експертизу проекту, що знаходиться в Одеській області.

Судом встановлено, що відповідно до актуального переліку експертних організацій, що здійснюють експертизу проектів будівництва сформованого Мінрегіоном України відповідно до затверджених критеріїв і порядку, дійсно регіоном, в якому Східна філія Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" здійснює експертизу є Донецька область.

Тобто, Східна філія Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" відповідно до вказаного переліку Мінрегіону України, може здійснювати діяльність виключно на території Донецької області.

Твердження позивача, про те що довіреність № 229-ЕП від 29.11.2021 видана Державним підприємством "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" надає йому право здійснювати діяльність в м. Києві та Одеській області сприймаються судом критично, оскільки учасником закупівлі було не Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ", а його Східна філія.

Також суд зазначає, що Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ", місцезнаходженням якого є м. Київ, знаючи вимоги до закупівлі, не було позбавлене права подати відповідну тендерну пропозицію та стати її учасником безпосередньо, а не через Східну філію.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання дій уповноваженої особи Косого О.В., відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг в апараті управління НЕК "Укренерго" протиправними, а відповідно і для скасування протокольного рішення № 740/21-КО уповноваженої особи Косого О.В., відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг в апараті управління НЕК "Укренерго" від 07.12.2021 та визнання Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно- вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії переможцем у закупівлі.

Щодо вимоги позивача про скасування договору № 01-239708-21 від 16.12.2021, укладений між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" та ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", на проведення будівельної експертизи проекту "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" суд зазначає наступне.

Одним з елементів позову є предмет позову. Предмет позову - матеріально правова вимога, заявлена позивачем у суд до відповідача відносно усунення допущеного відповідачем порушення права позивача.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 цієї конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за яким воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 пункті 9 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2003 від 30.01.2003 р.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип диспозитивності господарського судочинства згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Господарський суд зауважує, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Близька за змістом правова позиція щодо обґрунтування порушеного права викладена у мотивувальній частині постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 9901/14/20 (пункт 19), від 15.04.2020 у справі № 9901/580/19 (пункт 21), від 11.03.2020 у справі № 9901/590/19 (пункт 16) та у постановах Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 820/3018/17 (абзац 27), від 13.05.2020 у справі № 826/12446/18 (пункт 38).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві предмет та підставу позову, зазначаючи яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, тобто вказує суду на обраний позивачем спосіб захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №924/831/17).

Як вбачається з позовної заяви, Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" в особі Східної філії просить скасувати договір № 01-239708-21 від 16.12.2021, укладений між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" та ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", на проведення будівельної експертизи проекту "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська- Арциз, Одеська область".

Як встановлено судом, відповідно до повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2021-11-18- 00494 -b., опублікованого 09.12.2021 переможцем у зазначеній процедурі закупівлі визнано ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА".

Повідомленням від 09.12.2021 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" оголосило про намір укласти договір за результатами закупівлі із ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА".

16.12.2021 між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА", як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір №01-239708-21 від 16.12.2021 на виконання експертизи проектно-кошторисної документації "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. № новий) 71319000-7 Експертні послуги" (далі - договір).

31.12.2021 між ТОВ "БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА" та відповідачем підписано акт передачі-приймання виконаних робіт, яким було погоджено вартість виконаних робіт та зафіксовано факт виконання робіт своєчасно, якісно та у повному обсязі.

Згідно з платіжним дорученням № 36 від 30.12.2021 замовником сплачено на користь виконавця 768 000,00 грн за надані послуги.

Наказом відповідача № 43 від 05.01.2022 було схвалено техніко-економічне обґрунтування "Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область" (інв. №новий)", що підтверджує повне виконання сторонами умов договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога є такою, що не узгоджується з нормами ст. 16 Цивільного кодексу України, не спрямована на захист порушеного права позивача та не забезпечать відновлення порушеного права позивача, а відтак визнаються судом як неефективний спосіб захисту порушеного права, а тому у суду відсутні правові підстави для її задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказано в статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

В статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду у справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Отже, підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі як недоведені та необґрунтовані.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.11.2022.

Суддя О.В. Мандриченко