УХВАЛА

01 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/638/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

АТ "Державний ощадний банк України" - адвокат Карпінський С. В.

АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - адвокат Орендівський В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 16.06.2022 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус"

у справі № 910/638/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус"

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою підготовчого засідання від 03.02.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 про виправлення описок) у справі № 910/638/20, зокрема, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" у закритті провадження у справі. Закрито провадження у справі №910/638/20 в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус".

Не погоджуючись із ухвалою попереднього зсідання, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення яким закрити провадження у справі про банкрутство.

01.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" направило до Верховного Суду із касаційну скаргу від 01.08.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 у справі №910/638/20, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" у справі № 910/638/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Картере В. І., судді - Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 04.08.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 11.08.2022 у справі № 910/638/20 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" від 27.01.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2022 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 у справі № 910/638/20 залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" можливість уточнити вимоги касаційної скарги.

19.09.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли уточнення до касаційної скарги, згідно яких зазначив, що просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус".

Ухвалою Верховного Суду від 19.09.2022 у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я. відкрито касаційне провадження у справі № 910/638/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус", призначено розгляд касаційної скарги на 27.09.2022 о 10:15 год.

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 22.09.2022 № 29.3-02/1654 у зв`язку з відпусткою судді Погребняка В.Я., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/638/20.

Згідно протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 22.09.2022, справу № 910/638/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Картере В.І.

Ухвалою Верховного Суду від 26.09.2022 прийнято касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" у справі № 910/638/20, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Картере В.І. до свого провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 27.09.2022 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 910/638/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" до 10 год. 10 хв. 11.10.2022.

Розгляд вказаної касаційної скарги 11.10.2022 не відбувся.

Ухвалою Верховного Суду від 17.10.2022 призначено розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 у справі № 910/638/20 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на 01.11.2022 о 10:00 год.

Представники АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в судовому засіданні 01.11.2022 заперечили поти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

У поданій касаційній скарзі скаржник послався на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи положень статті 129 Конституції України, статей 3, 11 ГПК України, статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства та не врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 911/248/16 при вирішенні спору у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Питання права касаційного оскарження урегульовано статтею 287 ГПК України, частиною другою якої встановлено підстави касаційного оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених цією процесуальною нормою.

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

Однією з підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому, необхідно зазначити, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. Відсутність такої подібності зумовлює закриття касаційного провадження.

Також, проаналізувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 911/248/16 на яку послався скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у справі № 910/638/20, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у зазначених справах не є подібними, виходячи з наступного.

У зазначеній скаржником постанові від 05.02.2019 у справі № 911/248/16 предметом позовних вимог було визнання векселів такими, що не підлягають оплаті, скасування протесту про неоплату векселя, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та зобов`язання повернути прості векселі. Вказаний позов розглядався в межах справи № Б8/132-12 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг ЛТД-А" до Державного підприємства "Український карантинний розсадник" про банкрутство.

Отже правовідносини у наведеній справі та у цій справі (№ 910/638/20) не є подібними через неподібність предметів спору, підстав звернення з вимогами та відмінного правового регулювання спірних правовідносин.

Також, у справі № 911/248/16 постановою від 05.02.2019 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 911/248/16. Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2018 залишено у силі, змінено її мотивувальну частину, яку викладено у редакції постанови Верховного Суду від 05.02.2019. Провадження у справі № Б8/132-12 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг ЛТД-А" до Державного підприємства "Український карантинний розсадник" про банкрутство закрито.

Під час розгляду вказаної справи суд касаційної інстанції зазначив про встановлені фактичні обставини та дійшов, зокрема, таких висновків:

- Встановлюючи принцип концентрації розгляду майнових спорів у межах справи про банкрутство (стаття 20 Закону), законодавець передбачав, що суд повинен не лише формально розглянути заявлений у межах справи про банкрутство позов, а й співставити його з загальною процедурою банкрутства, її метою тощо. В іншому випадку принцип концентрації майнових спорів у межах справи про банкрутство був би позбавлений сенсу. Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 нинішню справу було направлено до суду першої інстанції саме задля розгляду у межах справи про банкрутство ДП "Український карантинний розсадник", що втілює на практиці зазначений вище підхід.

- За таких обставин Верховний Суд вважає за правомірне закрити провадження у справі № Б8/132-12 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг ЛТД-А" до ДП "Український карантинний розсадник" про банкрутство, у межах якої розглядається нинішній позов, оскільки факти, що встановлені судами першої та апеляційної інстанції у справі, яким надано вірну оцінку, виключають можливість здійснення подальшого провадження у цій справі про банкрутство з огляду на відсутність ознак неплатоспроможності боржника на момент порушення провадження у справі з урахуванням специфіки регулювання відносин емісії векселів, випущених державним підприємством.

Натомість у справі № 910/638/20, яка розглядається, судами першої та апеляційної установлено обставини та зроблено висновки, за якими:

- У січні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" звернулося до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко".

- Ухвалою підготовчого засідання від 03.02.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" до боржника в розмірі 2 733 143,47 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича.

- 04.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" звернулось із клопотанням про закриття провадження у справі.

- Клопотання обґрунтоване тим, що 27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група "Аспект" (Цесіонарій), керуючись статтями 512 - 519 ЦК України, уклали Договір відступлення права вимоги (цесії) № 3 (договір цесії).

- Згідно частини другою статті 90 КУзПБ провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

- Таким чином, виходячи з наведених положень чинного законодавства про банкрутство та беручи до уваги, що справа № 910/638/20 про банкрутство ПрАТ "Райз-Максимко" перебуває на стадії розпорядження майном, то закриття провадження у даній справі може мати місце на підставі пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8 і 9 частини першої статті 90 КУзПБ, крім пункту 6, який передбачає таку підставу як до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог.

- З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" не має грошових вимог до боржника, оскільки відступила їх третій особі на підставі договору цесії, тобто провадження у справі за заявою такого ініціюючого кредитора підлягає закриттю на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ - в разі коли до боржника не висунуто інших вимог після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство.

- В даному випадку, після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство до боржника висунуто вимоги від кредиторів, що виключає можливість закрити провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ. Інші підстави для закриття провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Юридична компанія "Бонус" не наводить, а судом не встановлено, ані в попередньому засіданні, ані під час апеляційного розгляду справи.

При цьому, згідно частин першої, третьої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви. Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Суд звертає увагу на те, що згідно частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З наведеного убачається також і відсутність у суду першої інстанції, станом на 03.02.2020 (дата відкриття провадження у справі), підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі про банкрутство, оскільки про відступлення 27.12.2019 права вимоги до боржника ТОВ "Юридична компанія "Бонус" (ініціюючий кредитор) повідомило суд першої інстанції лише 04.06.2020, шляхом подачі клопотання про закриття провадження у справі, тобто через близько 5 місяців після такого відступлення ініціюючим кредитором права вимоги та його звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Підсумовуючи вищевикладене:

1. У справі № 911/248/16 провадження перебувало на стадії ліквідаційної процедури яка здійснювалася в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; факти, що встановлені судами першої та апеляційної інстанції у справі виключають можливість здійснення подальшого провадження у справі про банкрутство з огляду на відсутність ознак неплатоспроможності боржника на момент порушення провадження у справі з урахуванням специфіки регулювання відносин емісії векселів, випущених державним підприємством.

2. У справі яка розглядається № 910/638/20 провадження перебуває на стадії процедури розпорядження майном, яка здійснюється в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства; в цьому випадку, після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство до боржника висунуто вимоги від кредиторів, що виключає можливість закрити провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ; інші підстави для закриття провадження у цій справі про банкрутство ТОВ "Юридична компанія "Бонус" не наводило, а судом не встановлено, ані в попередньому засіданні, ані під час апеляційного розгляду справи.

Отже, аналіз висновків, зроблених у оскаржуваних судових рішеннях у справі № 910/638/20, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведеній постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 911/248/16, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, оскільки зазначені висновки зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, із застосуванням різних норм права, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 296, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити касаційне провадження у справі № 910/638/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та на ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Бонус".

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. І. Картере