ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. Справа№ 910/16307/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 29.09.2022:

від позивача: Забарін А.Ф.

від відповідача: Хімін І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 (повний текст рішення складено 22.12.2021)

у справі № 910/16307/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Відділу освіти Остерської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова"

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Відділ освіти Остерської міської ради (далі - позивач, Відділ освіти) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" (далі - відповідач, ТОВ "Укрбуд Забудова") про визнання недійсним Договору від 22.12.2017 № 82.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зміст спірного Договору від 22.12.2017 № 82 суперечить вимогам законодавства на момент його укладання, та вчинений з порушенням порядку укладання такого правочину, а саме: загальна вартість додаткових робіт перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору, а тому даний договір укладено з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством України (не проведення процедури закупівель для укладення договору); стороною договору (розпорядником бюджетних коштів) взято зобов`язання за відсутності бюджетних призначень; договір не зареєстрований в органах Державної казначейської служби, не було оприлюднення договору на веб-порталі уповноваженого органу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним Договір про закупівлю № 82 від 22.12.2017, укладений між Відділом освіти Остерської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" на користь Відділу освіти Остерської міської ради судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог мотивовано тим, що під час укладення спірного Договору від 22.12.2017 № 82 було порушено вимоги Закону України "Про публічні закупівлі" та Бюджетного кодексу України, а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсними відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі заявник клопоче про відстрочення сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що умови спірного договору були виконані відповідачем в повному обсязі;

- обов`язок по реєстрації договору в органах казначейства та оприлюднення його на веб-порталі Уповноваженого органу відноситься до компетенції та повноважень позивача;

- протягом виконання будівельних робіт та до повного їх завершення , відповідач не володів інформацією про можливі порушення зі сторони замовника, жодної інформації про дані факти від нього не отримував;

- судом першої інстанції не встановлено неправомірності дій позивача під час проведення процедури закупівлі по дотриманню вимог Закону України «Про публічні закупівлі» в процесі укладення, підписання та виконання умов договору;

- судом першої інстанції не взято до уваги позицію Верховного Суду щодо вирішення подібних спорів, які викладені в постанові від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

29.09.2022 позивач через канцелярію Північного апеляційного господарського суду подав відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач вказував на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, а також відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Позивач в обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу посилався на те, що :

- - договір від 22.12.2017 № 82 міг бути укладений лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань, а також повинен був бути зареєстрований в органах Державної казначейської служби, а відсутність такої реєстрації, як і укладення відповідного договору за відсутністю бюджетних коштів , свідчить про порушення положень законодавства та вказує на недійсність оспорюваного правочину;

- ціна договору перевищує 50% вартості головного (первинного) договору, а отже, обов`язковим є дотримання вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення договору), що дотримано при укладенні договору також не було, адже відповідний звіт про укладення договору - не оприлюднювався.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, для розгляду справи № 910/16307/21 сформовано колегію суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Сулім В.В.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, вважає за необхідне витребувати матеріали даної справи у суду першої інстанції та відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 витребувано матеріали справи № 910/16307/21 у Господарського суду міста Києва.

20.04.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/16307/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці, справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя -Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21, відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" у справі № 910/16307/21 - залишено без руху.

29.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд забудова" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого долучено квитанцію від 28.07.2022 про сплату судового збору в розмірі 3405,00 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка у відпустці, справу № 910/16307/21 за апеляційною скаргою Товаристваа з обмеженою выдповыдальныстю "Укрбуд Забудова" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд забудова" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21, розгляд справи призначено на 15.09.2022.

В судовому засіданні 15.09.2022 оголошено перерву до 29.09.2022.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2022, у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 прийнято справу №910/16307/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 (повний текст рішення складено 22.12.2021) до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судовому засіданні 29.09.2022 представник відповідача (скаржника) надав пояснення по суті спору та по суті апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу - задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 29.09.2022 представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, з посиланням на доводи відзиву, просив апеляційну скаргу - відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Тендерним комітетом Відділу освіти Остерської міської ради у серпні 2017 було проведено процедуру закупівлі (відкриті торги) на "Капітальний ремонт Остерського ДНЗ "Оленка", вул. Б. Хмельницького, 76-А, Козелецького району, Чернігівської області" (БД.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" ДК 021-2015-45400000 "Завершальні будівельні роботи".

Переможцем торгів визнано ТОВ "УКРБУД ЗАБУДОВА", з яким 04.09.2017 було укладено договір № 69 на загальну суму 2 548 000, 00 грн. Джерелом фінансування робіт є субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій (загальний фонд) між місцевими бюджетами за об`єктами (доходами) та співфінансування з місцевого бюджету (3%), що становить 109 797, 00 грн.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 640-р, з об`єкту "Капітальний ремонт Остерського ДНЗ "Оленка", вул. Б. Хмельницького, 76-А, Козелецького району, Чернігівської області" були вилучені кошти у розмірі 717 000, 00 грн (спеціальний фонд); додатково за рахунок субвенції з державного бюджету були збільшені кошторисні призначення по об`єкту на суму 1 000 000, 00 грн (загальний фонд).

Додатковою угодою від 04.09.2017 № 1 до Договору № 69 ціну договору приведено до кошторисних призначень - 1 492 837, 00 грн, а додатковою угодою від 11.12.2018 № 2 до Договору № 69 ціну договору приведено до кошторисних призначень - 1 775 837, 00 грн.

22.12.2017 між Відділом освіти Остерської міської ради Чернігівської області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" (підрядник) було укладено договір про закупівлю № 82 (далі Договір № 82).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 82, підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати та здати йому в установлений цим договором строк додаткові будівельні роботи, не зазначені у початковому проекті, по об`єкту "Капітальний ремонт Остерського ДНЗ "Оленка", вул. Б. Хмельницького, 76-А, Козелецького району, Чернігівської області" (БД.11-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" ДК 021:2015 - 45400000-1 "Завершальні роботи") (далі - об`єкт), а замовник зобов`язується надати підряднику дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектно-кошторисну документацію та прийняти від підрядника закінчені роботи по об`єкту.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією, договірною ціною та календарним графіком виконання робіт, які є невід`ємною частиною даного договору. Роботи технічно пов`язані з головним (первинним) договором; загальна вартість додаткових робіт не перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору (п. 1.2 Договору № 82).

Згідно з п. 3.1 Договору № 82, ціна Договору визначена на підставі зведеного кошторису будови згідно нормативів ДСТУ БД. 1.1-1:2013, із урахуванням змін та доповнень, і становить суму 1 019 937, 80 грн, у тому числі ПДВ 169 989, 63 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 82, джерелом фінансування робіт є субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій (загальний фонд) між місцевими бюджетами за об`єктами (доходами) співфінансування з місцевого бюджету.

Позивач у позові наголошував на тому, що спірний договір не був зареєстрований в органах казначейства у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень у розмірі 1 019 937, 80 грн., а також вчинений з порушенням порядку укладання такого правочину, а саме: загальна вартість додаткових робіт перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору, а тому даний договір укладено з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством України (не проведення процедури закупівель для укладення договору).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Із змісту п. 4.1. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309 (далі - Порядок) вбачається, що зобов`язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Згідно п. 2.1. Порядку розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), з урахуванням планів асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), помісячних планів використання бюджетних коштів відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно п. 2.2. Порядку, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання.

За умови взяття бюджетного зобов`язання, за яким застосовується процедура закупівлі/спрощена закупівля товарів, робіт і послуг, розпорядник бюджетних коштів подає до органу Казначейства Реєстр відповідно до абзацу першого цього пункту протягом 7 робочих днів з дати оприлюднення звіту про результати проведення процедури закупівлі/звіту про результати проведення закупівлі з використанням електронної системи закупівель у разі наявності в обліку органу Казначейства кошторису (плану використання бюджетних коштів) або протягом 7 робочих днів з дати взяття на облік органом Казначейства кошторису (плану використання бюджетних коштів).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що з огляду на приписи п. 2.1, п. 2.2 п. 4.1 Порядку, Договір від 22.12.2017 № 82 повинен був бути зареєстрований в органах Державної казначейської служби України.

Частина 1 ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлює обов`язок вчинити дії щодо оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу укладеного договору.

Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неподання договору на реєстрацію та оприлюднення його укладення, свідчить про порушення ч 1 ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі"

Крім того, п. 1.2 Договору № 82 визначено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією, договірною ціною та календарним графіком виконання робіт, які є невід`ємною частиною даного договору. Роботи технічно пов`язані з головним (первинним) договором; загальна вартість додаткових робіт не перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору.

Згідно з п. 3.1 Договору № 82, ціна Договору визначена на підставі зведеного кошторису будови згідно нормативів ДСТУ БД. 1.1-1:2013, із урахуванням змін та доповнень, і становить суму 1 019 937, 80 грн, у тому числі ПДВ 169 989, 63 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 82, джерелом фінансування робіт є субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій (загальний фонд) між місцевими бюджетами за об`єктами (доходами) співфінансування з місцевого бюджету.

Згідно протоколу погодження договірної ціни, який є Додатком 1 до Договору від 22.12.2017, сторони дійшли згоди, що розмір договірної ціни становить 1 019 937, 80 грн, у тому числі ПДВ 169 989, 64 грн; початок дії договірної ціни - з 22 грудня 2017 року.

З урахуванням того, що відбувалась зміна кошторисних призначень, Сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 від 11.12.2018 до Договору № 69, якою приведено у відповідність ціну первинного договору № 69, а саме до 1 775 837, 00 грн.

Таким чином, ціна Договору від 22.12.2017 № 82 щодо виконання додаткових робіт у розмірі 1 019 937, 80 грн перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору (ціна якого з урахуванням коригування та додаткових угод складає 1 775 837, 00 грн).

Отже, оскільки ціна Договору № 82 перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавством встановлений спеціальний порядок для укладання таких правочинів, який полягає у наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент укладення Договору від 22.12.2017) у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обов`язково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Вказані вимоги ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент укладення Договору від 22.12.2017) - замовником здійснені не були, що є відповідним порушенням ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: договір про закупівлю - протягом двох днів з дня його укладення.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

За приписами ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про публічні закупівлі", переговорна процедура закупівлі - це процедура, що використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 35 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі, зокрема, необхідності проведення додаткових будівельних робіт, не зазначених у початковому проекті, але які стали через непередбачувані обставини необхідними для виконання проекту за сукупності таких умов: договір буде укладено з попереднім виконавцем цих робіт, такі роботи технічно чи економічно пов`язані з головним (первинним) договором; загальна вартість додаткових робіт не перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору.

Частиною 3 ст. 35 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що за результатами проведених переговорів з учасником (учасниками) замовник приймає рішення про намір укласти договір. Повідомлення про намір укласти договір обов`язково безоплатно оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу протягом одного дня після прийняття рішення та повинно містити: найменування та місцезнаходження замовника; найменування, кількість товару та місце його поставки, вид робіт і місце їх виконання або вид послуг та місце їх надання; строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; найменування, місцезнаходження та контактні телефони учасника (учасників), з яким проведено переговори; ціну пропозиції; обґрунтування застосування переговорної процедури.

З викладеного вбачається, що у разі необхідності проведення додаткових будівельних робіт, не зазначених у початковому проекті, якщо загальна вартість додаткових робіт не перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору, Законом України "Про публічні закупівлі" передбачено можливість застосування іншої процедури закупівлі, а саме переговорної.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, ціна Договору № 82 щодо виконання додаткових робіт у розмірі 1 019 937, 80 грн перевищує 50 відсотків вартості головного (первинного) договору, що є порушенням приписів наведених вище норм законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

Отже, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, порушення при укладенні спірного Договору вимог Закону України "Про публічні закупівлі"- є підставою для визнання такого Договору недійсними.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час укладення спірного Договору від 22.12.2017 № 82 було порушено вимоги ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 10, ч. 3, п. 6 ч. 2, ч. 3 ст. 35 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент укладення Договору від 22.12.2017) та ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, а тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсними відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що умови спірного договору були виконані відповідачем в повному обсязі - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виконання договору його сторонами не впливає на оцінку відповідності договору в момент його укладення.

Також, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не встановлено неправомірності дій позивача під час проведення процедури закупівлі по дотриманню вимог Закону України «Про публічні закупівлі» в процесі укладення, підписання та виконання умов договору, а також стосовно того, що обов`язок по реєстрації договору в органах казначейства та оприлюднення його на веб-порталі Уповноваженого органу відноситься до компетенції та повноважень позивача, і довод про те, що протягом виконання будівельних робіт та до повного їх завершення, відповідач не володів інформацією про можливі порушення зі сторони замовника, жодної інформації про дані факти від нього не отримував - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки по-перше, оспорюваний правочин було укладено за результатами відповідної публічної закупівлі у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а тому учасники правочину, зокрема і відповідач, був обізнаний про укладення відповідного правочину з урахуванням вимог вказаного закону, а також і про фінансування правочину за рахунок бюджетних коштів, що також і було обумовлено сторонами у п. 4.1. Договору № 82. По-друге, відповідачем не було підписано відповідний правочин з відповідними умовами.

Довод скаржника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги позицію Верховного Суду щодо вирішення подібних спорів, які викладені в постанові від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20 - судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки у вказаній постанові судом касаційної інстанції наголошувалось на тому, що порушення порядку проведення тендеру (завищення розміру забезпечення тендерної пропозиції) не може бути виправлено шляхом визнання недійсними результатів торгів та договору. Тобто, у вказаній справі № 905/1562/20 тендер оспорювався з підстав допущених порушень саме під час його проведення, і які стосувались поданої тендерної документації, і відповідні обставини є відмінними від обставин спору у даній справі № 910/16307/21.

Окрім того, доводи скаржника про те, що позивачем не було заявлено вимог про повернення коштів, сплачених за недійсним правочином, а тому обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним - судом апеляційної інстанції відхиляється як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки по-перше, заявлення певного кола вимог є правом позивача, а по-друге, вирішення даного спору не позбавляє позивача права заявити вимоги в порядку ст. 216 Цивільного кодексу України, навіть у випадку, коли за спірним правочином правовідносини стосувались виконання робіт, адже наслідки недійсності певного правочину визначаються з урахуванням усіх обставин справи та перевірки їх доказами, і в предмет даного спору у справі № 910/16307/21 не входять вимоги стосовно застосування відповідних наслідків. При цьому, вимогами процесуального закону не передбачено/не встановлено обов"язок щодо заявлення саме сукупності вимог стосовно недійсності правочину та застосування наслідків його недійсності. При цьому, позивачем обрано ефективний спосіб захисту свого порушеного права в контексті заявленого позову, з урахуванням приписів ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким позовні вимоги Відділу освіти Остерської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" задоволено повністю та визнано недійсним Договір про закупівлю № 82 від 22.12.2017, укладений між позивачем та відповідачем.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/16307/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова".

4. Матеріали справи № 910/16307/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Повний текст постанови підписано 07.11.2022.