ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/856/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Рисухін Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Літвінова Н.Л. - директор;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Лівіна"

до Торгової компанії "DATA CERIMPEX TPANS SRL"

про стягнення 3327,10 євро,

Процесуальні дії по справі.

Приватне підприємство "Лівіна" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Торгової компанії "DATA CERIMPEX TPANS SRL" 3327,10 євро за контрактом № 24/02/2016 від 24.02.2016.

Ухвалою суду від 27.08.2020 позовну заяву ПП "Лівіна" залишено без руху та встановлено останньому строк для усунення виявлених недоліків.

10.08.2020 на виконання вимог ухвали суду від позивача із супровідним листом від 05.08.2022 надійшла уточнена позовна заява від 05.08.2020 з доданими до неї документами (т.1: а.с.97-249, т.2: а.с.1-170).

Ухвалою господарського суду від 14.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.02.2021, зупинено провадження у справі до 11.02.2021.

Ухвалою суду від 11.02.2021 поновлено провадження у справі №906/856/20, відкладено судове засідання на 28.09.2021 та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.09.2021 поновлено провадження у справі №906/856/20, відкладено судове засідання на 18.03.2022 та зупинено провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та перебуванням судді Прядко О.В. з 14.03.2022 по 18.03.2022 у відпустці, справа №906/856/20 18.03.2022 не розглядалася (т.3: а.с.122).

Ухвалою суду від 24.03.2022 поновлено провадження у справі №906/856/20 та призначено судове засідання на 03.11.2022, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.11.2022 поновлено провадження у справі №906/856/20.

Відповідач уповноваженого представника у засідання не направив, письмового відзиву на позовну заяву не подав.

28.03.2022 і 04.07.2022 від Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) до суду із супровідними листами №11.2/09.2-12/16/4430 від 21.03.2022 і №11.2/09.2-12/16/8556 від 28.06.2022 надійшли матеріали, складені в ході виконання на території Румунії доручення господарського суду про вручення судових документів представнику Торгової компанії "DATA CERIMPEX TPANS SRL", з яких вбачається, що передача документів була здійснена відповідно до румунського законодавства (т.3: а.с.128-132, 138-153).

Оскільки судом було вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву, справа розглядається за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами, відповідно до приписів ч.9 ст.165, ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У засіданні представник позивача подав клопотання від 03.11.2022 про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження витрат, понесених на перекладацькі послуги у розмірі 22630,00 грн (т.3: а.с.154-166); позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на послуги перекладу - покласти на відповідача.

У засіданні 03.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанння відповідачем умов контракту №24/02/2016 вiд 24.02.2016 в частині оплати вартості поставленого товару.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не подав, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин не повідомив, контррозрахунку позовних вимог не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24.02.2016 між Приватним підприємством "ЛIBIHA" (продавець) та Торговою компанією "DATA CERIMPEX TPANS SRL" (покупець) укладено контракт №24/02/2016 (далі - контракт) (т.1: а.с.8-11), відповідно до п.2 якого продавець продає покупцю дерев`яні піддони EURO на умовах FCA (за умовами Інкотермс 2010, FCA (Free Carrier - Франко перевізник (вказане місце): товар буде доставлено зазначеному покупцем перевізнику).

Згідно з умовами п.п.3.1-3.5 контракту, продавець продає в загальній кількості 72000 штук дерев`яних пiддонiв на загальну суму 217728 євро. Покупець підтверджує потребу у піддонах заявками на електронну пошту: . Кількісне і якісне приймання пiддонiв відбудеться на складі продавця. Товар буде супроводжуватися такими документами: інвойс, фітосанітарний сертифікат, митна декларація: CMR. Ціни вказані на складі продавця.

Вiдповідно до п.4.2 контракту, покупець зобов`язаний оплатити за піддони згідно договірних зобов`язань.

У п.5 контракту сторони погодили, що ціна товару включає завантаження, митне оформлення i визначається у валюті Євро за ціною, вказаною у додатках до дійсного контракту, залежно від сорту піддона. Оплата за товар здiйснюється покупцем протягом одного банківського дня за безготівковим розрахунком згідно таких документів: інвойс, фітосанітарний сертифікат, митна декларація: СМR. Всі витрати і комісійні винагороди банків, а також митні податки, збори, ліцензії та інші документи, необхідні для роботи з товаром поза межами території України, оплачує покупець; на території України - подавець. Витрати на перерахунок коштів несуть покупець і продавець у рівних частинах.

Цей контракт набирає чинності і діє з дати його підписання і реєстрації з обох сторін до 31.12.2016. Дійсний контракт може бути продовжений чи змінений за згодою сторін і підтверджений додатком (п.6 контракту).

Суд встановив, що контракт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

На підставі контракту між сторонами укладено додатки №1; №2 від 04.04.2016; №3 від 14.05.2016; №4 від 23.06.2016; №5 від 30.12.2016; №6 від 01.08.2017; №7 від 23.08.2017; №10 від 31.12.2018; №11 від 25.09.2019, які є невід`ємними частинами контракту. Згідно додатку №11 від 25.09.2019, строк контракту було продовжено до 30.06.2020 (т.1: а.с.12-20).

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, позивач на виконання умов контракту в період з 09.03.2016 по 11.10.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 137390,25 євро, що підтверджують наявні в матеріалах справи документи: інвойси, міжнародні накладні CMR, митні декларації (т.1: а.с.234-249, т.2: а.с.1-169).

Станом на 25.09.2019 позивач мав заборгованість перед відповідачем у розмірі 188,10 євро, однак в подальшому поставив останньому товар на суму 3775,80 євро, згідно інвойс 61-LD від 27.09.2019, і на суму 3515,40 євро, згідно інвойс 62-LD від 11.10.2019 (т.2: а.с.164-166, 167-169). Вказаний товар перетнув державний кордон 30.09.2019 і 14.10.2019, відповідно (т.1: а.с.24, 28), однак був оплачений відповідачем 30.10.2019 частково на суму 3776 євро, а відтак залишок боргу становить 3327,10 євро, що підтверджується банківськими виписками по рахунку та банківським реєстром платежів, копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.1: а.с.106-121, 123-233).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з листом «Досудове попередження» від 24.03.2020 №7 та претензією від 20.12.2018 №21 про оплату поставленої продукції на суму 3327, 10 євро, а також надсилав листи на електронну пошту: (т.1: а.с.32-42), однак такі залишилися без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання за контрактом щодо повної оплати вартості отриманого товару, позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст.366 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст.365 ГПК України).

Правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема, і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п.1 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Суд бере до уваги п.7 контракту №24/02/2016 від 24.02.2016, у якому сторони домовились, що спори і суперечності за даним контрактом вирішуються мирним шляхом. У протилежному випадку будь-які суперечності між сторонами вирішуються в господарському суді України відповідно до законодавства України.

Домовленості, які передбачені у даному контракті, не суперечать ст.ст.43, 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст.38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Таким чином, приймаючи до уваги викладені норми чинного законодавства та умови контракту, даний спір підвідомчий Господарському суду Житомирської області.

Згідно з приписами ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно з визначеннями термінів, наведеними у ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

З наявних умов укладеного між сторонами контракту випливає, що він за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: інвойсами, міжнародними накладними CMR, митними деклараціями. Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за контрактом також свідчить відсутність з боку відповідача будь-яких зауважень, претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Натомість відповідач в порушення умов контракту своєчасно та у повному обсязі за поставлений товар не розрахувався; в ході розгляду спору позовні вимоги не заперечував, жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, чи власного контррозрахунку позовних вимог до суду не надав.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається (ст.525 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вартості отриманого товару у розмірі 3327,10 євро за контрактом №24/02/2016 від 24.02.2016.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 ГПК України).

Докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст.ст.76-79 ГПК України.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, не спростовані належним чином і в установленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, згідно з платіжним дорученням №460 від 17.07.2020 (т.1: а.с.7).

В силу вимог ст.129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2102,00 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати, пов`язані із залученням перекладачів (п.2 ч.3 ст.123 ГПК України).

Згідно з ч.ч.4 - 7 ст.127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на те, що спірні правовідносини виникли із суб`єктом господарювання іноземної держави, ухвалами господарського суду від 14.08.2020, 11.02.2021, 28.09.2022, 24.03.2022 у справі №906/856/20 було зобов`язано позивача надати нотаріально засвідчені переклади необхідних для вручення відповідачу документів на румунську мову у двох примірниках для подальшого їх скерування до компетентного органу Румунії через Міністерство юстиції України.

Вимоги ухвал суду від 14.08.2020, 11.02.2021, 28.09.2022, 24.03.2022 у справі №906/856/20 позивачем виконано у повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії перекладів.

Позивачем понесено витрати на здійснення перекладу документів на суму 22630,00 грн, що підтверджується актами прийняття виконаних робіт та платіжними дорученнями (т.3: а.с.155-166).

Враховуючи викладене, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на послуги перекладача, пов`язаних із розглядом цієї справи, зважаючи на обсяг документів, суд дійшов висновку, що такі витрати є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача у розмірі 22630,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Торгової компанії (SС) "DATA CERIMPEX TPANS SRL" (вул.Сучидава, 6, будівля R5, під`їзд С, поверх 4, квартира 17, місто Яссиб, Румунія, реєстраційний сертифікат S/22/821/2014, фіскальний код: СUI33161526) на користь Приватного підприємства "Лівіна" (вул.Щорса, будинок 4, село Лісна Колона, Малинський район, Житомирська область, 11615, Україна, ) 3327,10 євро за контрактом № 24/02/2016 від 24.02.2016, 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 22630,00 грн витрат на оплату послуг перекладача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.11.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + ел.пошта: ;

3 - відповідачу на ел.пошту: .