номер провадження справи 27/31/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 Справа № 908/411/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, при секретарі судового засіданні Ініній І.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика Морозива Хладопром (вул. Хабарова, 1, м. Харків, 61046, ідентифікаційний код юридичної особи 39106394)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Савицької Юлії Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

про стягнення 17 000 грн. 00 коп.

за участю

представника позивача: Мосейчук А.І., адвокат, ордер АР 1090881 від 03.08.2022

представник відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика Морозива Хладопром про стягнення з Фізичної особи-підприємця Савицької Юлії Вікторівни 12 000 грн. 00 коп. суми вартості неповернутого устаткування та штрафу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/411/22 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/411/22, присвоєно справі номер провадження 27/31/22.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 21.03.2022.

Ухвалою суду від 17.03.2022 відкладено судове засідання та вказано, що про подальшу дату розгляду справи, Господарський суд Запорізької області буде повідомляти сторін додатково.

24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Враховуючи, що Господарський суд Запорізької області не припинив свою роботу і продовжує здійснювати правосуддя, позивач та відповідач знаходяться на підконтрольній території України, ухвалою суду від 30.08.2022 призначено судове засідання на 19.09.2022.

Ухвалою суду від 19.09.2022 розгляд справи відкладався на 25.10.2022.

25.10.2022 судове засідання у справі № 908/411/22 проведено у режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представника позивача.

У судовому засіданні 25.10.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Технічна фіксація здійснюється на комплексі "Акорд", проведено перевірку комплексу, комплекс працездатний.

В засіданні суду 25.10.2022 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 25.10.2022, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 25.10.2022 підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 25.10.2022 не з`явився.

Після закінчення судового засідання 25.10.2022 відповідач надав до канцелярії суджу о 12-48 год. (вх. № 13157/08-08/22 від 25.10.2022) відзив на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що копії ухвали разом із позовною заявою і додатками не отримувала, з матеріалами справи була ознайомлена 11.10.2022.

Ухвали суду від 21.02.2022, 17.03.2022, 19.09.2022, які була направлені на адресу відповідача повернулися на адресу суду з відміткою засобу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18). Тож відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалою суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 у справі № 44/227-б).

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі сторони могли дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/411/22.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Крім того, відповідач сам у відзиві підтвердив, що 11.10.2022 ознайомилися з матеріалами справи, а отже відповідачу було відомо про призначення судового засідання на 25.10.2022 о 12-00 год.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика Морозива Хладопром (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Савицькою Юлією Вікторівною (орендар) укладено договір оренди устаткування № 31244/С.

Відповідно до п. 1.1 договору орендар приймає у тимчасове платне користування устаткування, що вказується у відповідному Акті прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п. 2.1 договору мето. Цього договору є передача устаткування орендарю для зберігання та продажу виключно продукції під торговою маркою «ХЛАДИК» та інших торгових марок, право представництва яких належить орендодавцю.

Відповідно до п. 3.1 договору орендодавець зобов`язаний у 5 (п`яти) денний термін з моменту узгодження сторонами кількості та найменування необхідного устаткування, передати орендарю устаткування у кількості, узгодженій сторонами.

Орендоване устаткування повинно бути надане орендодавцем комплектне та у належному стані, придатному для використання за призначенням (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору прийом-передача устаткування здійснюється уповноваженими особами сторін, які складають та підписують Акти прийому-передачі на кожну одиницю устаткування. Акти прийому-передачі є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 3.4 договору у Акті прийому-передачі уповноважені особи сторін зазначають місце розташування устаткування, тип, інвентаризаційний номер, комплектність, стан, у тому числі і санітарно-гігієнічний та можливість використовувати устаткування за призначенням.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту прийому-передачі обладнання, переданого у тимчасове користування (оренду) № 455-2020 від 25.04.2020 орендодавець (позивач) передав орендарю (відповідачу) у тимчасове користування (оренду) наступне обладнання: холодильник JUKA М400SF (номер обладнання 4, вартістю 12 000 грн. 00 коп.), в тому числі корзини 5 шт. вартістю 1 000 грн. 00 коп., скло 2 шт. вартістю 2 400 грн. 00 коп., компресор 1 шт. вартістю 2 700 грн. 00 коп., решітка 1 шт. вартістю 120 грн. 00 коп., колеса 4 шт. вартістю 240 грн. 00 коп., ключ + замок 1 шт. вартістю 120 грн. 00 коп.,оракул+Бренд, використання под.

Згідно п. 4.1 договору, даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими особами сторін, скріплення печатками (за наявності) та діє по 31.12.2021.

Відповідно до п. 4.2 договору будь-яка сторона має право відмовитися від цього договору без зазначення підстав такої відмови, письмово попередивши про це іншу сторону за 15 (п`ятнадцять) календарних днів. У такому разі повернення устаткування провадиться у порядку встановленому цим договором.

Якщо жодна зі сторін цього договору за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії даного договору повідомить іншу сторону про розірвання цього договору, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, на тих же умовах (п. 4.3. договору).

Відповідно до пп. 6.3.2 договору, орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від цього Договору та вимагати від орендаря повернення устаткування, у порядку встановленому цим договором, у наступних випадках:

у разі недбалого ставлення орендаря до орендованого устаткування;

у разі використання орендарем устаткування для задоволення особистих потреб;

у разі використання орендарем устаткування у цілях відмінних від цілей встановлених у Розділі 2, цього Договору;

у разі одноразового порушення орендарем п. 2.2., п.2.3. та 3.8. цього Договору;

у разі несвоєчасної сплати орендарем нарахованої орендної плати;

у разі відмови орендаря від надання можливості уповноваженій особі орендодавця провести перевірку устаткування, а також у разі відмови підписати складений за результатами такої перевірки Акт;

у разі втрати, знищення, викрадення, псування устаткування;

у інших випадках встановлених цим договором та діючим законодавством України.

Відповідно до п. 3.5 договору повернення устаткування, у випадках передбачених цим договором, проводиться орендарем протягом 3 (трьох) днів з моменту одержання письмової вимоги орендодавця про повернення устаткування.

04.11.2021 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу за № 04 про повернення устаткування протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання даної вимоги.

23.11.2021 було повернуто рекомендований лист (вимога, трек-номер-130) за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Рекомендованим листом (трек-номер - 130) ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» до ФОП Савицька Ю.В. було надіслано вимогу повернути устаткування № 04 від 04.11.2021 в якій вимагалось повернути ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» устаткування, а саме: холодильник ДЖА М4008Р, номер обладнання - 4, або сплатити його вартість у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

10.12.2021 позивач повторно направило рекомендованим листом (трек-номер - 283) ФОП Савицькій Ю.В., на офіційну адресу: АДРЕСА_2 , письмову вимогу про повернення устаткування № 09 від 09.12.2021 в якій вимагалось повернути ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» устаткування, а саме: холодильник ЛІКА М4008К, номер обладнання - 4, або сплатити його вартість у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

28.12.2021 було повернуто рекомендований лист (вимога, трек-номер -283) за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Рекомендованим листом (трек-номер - 283) ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» до ФОП Савицька Ю.В. було надіслано вимогу повернути устаткування № 09 від 09.12.2021 в якій вимагалось повернути ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» устаткування, а саме: холодильник ЛЖА М4008Р, номер обладнання - 4, або сплатити його вартість у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Таким чином, ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» належним чином пред`явило до ФОП Савицької Ю.В. вимоги про повернення устаткування № 04 від 04.11.2021 та № 09 від 09.12.2021 у яких вимагалося повернути устаткування, а саме: холодильник ДЛСА М4008Р, номер обладнання-4, або сплатити його вартість у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Отже, позивач протягом понад 97 днів не отримав жодної відповіді або будь-якого іншого зворотного зв`язку від відповідача, щодо вимоги ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» № 04 від 04.11.2021 та протягом 61 дня щодо вимоги ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» № 09 від 09.12.2021 про повернення устаткування, а саме: холодильник JUKA М400SF, номер обладнання - 4, або сплатити його вартість у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Отже, відповідач не виконала умови договору та в порушення п. 3.5 договору, який передбачає повернення устаткування, у випадках передбачених цим договором протягом 3 (трьох) днів з моменту одержання письмової вимоги орендодавця про повернення устаткування не повернула устаткування вартістю 12 000 грн. 00 коп.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3 договору у разі відмови орендаря від передачі устаткування за вимогою Орендодавця, у строк та на підставах цього договору, орендар повинен у будь-якому разі, повернути устаткування або сплатити його вартість, та сплатити орендодавцю штраф у розмірі 5 000 грн. 00 коп. за кожен випадок порушення.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі Горнсбі поти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів повернення устаткування або сплати його вартості в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

В позовній заяві, позивачем заявлено до стягнення 5 000 грн. 00 коп. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 627 ЦК України закріплює принцип свободи договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться у ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Також, суд зазначає, що розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється згідно з умовами договору про надання правової допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, згідно з позовною заявою позивач, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначав про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп. та просив стягнути вказану суму витрат з відповідача.

14.09.2022 позивач звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача 5 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви було додано договір б/н від 20.09.2021 про надання правничої допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фабрика Морозива Хладопром" (Клієнт) та адвокатом Мосейчук А.І, додаткову угоду від 09.09.2022 до договору про надання правничої допомоги № 09/20 від 20.09.2021., акт прийняття-передачі наданих послуг від 09.09.20202, ордер серія АХ № 1090881 від 03.02.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ № 002455 від 15.07.2020.

Відповідно до п. 1.1 договору від 20.09.2021 одна сторона-Адвокат, приймає на себе доручення іншої сторони Клієнта про надання правової (правничої) допомоги в інтересах Клієнта на умовах, передбачених договором, а інша сторона Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії Адвоката.

Згідно п. 3.2 договору від 20.09.2021 порядок обчислення гонорару, порядок його сплати визначається в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги.

Відповідно до додаткової угоди від 09.09.2022 клієнт та адвокат уклали додаткову угоду про наступне:

1. На виконання пункту 3.2 Договору про надання правничої допомоги № 09/20

від 20.09.2021 року, Сторони визначають такий обсяг наданих Клієнту послуг (робіт):

Підготовка процесуальних документів по справі № 908/411/22:

- позовна заява ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ» до ФОП Савицької Ю.В. про стягнення заборгованості за Договором оренди устаткування № 31244/СО від « 10» березня 2020 року про стягнення заборгованості у розмірі 17 000 грн.;

- заява № 2/05 від 05.09.2022 року;

- заява № 3/05 від 05.09.2022 року про участь у судовому засіданні по справі № 908/411/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

- заява № 1/09 від 09.09.2022 року про відшкодування судових витрат.

2. На виконання пункту 3.2 Договору про надання правничої допомоги № 09/20 від 20.09.2021 року, Сторони узгоджують наступний порядок обчислення гонорару - за надані послуги (роботи) визначені в пункті 1 цієї Додаткової угоди розмір гонорару Адвоката становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

3. На виконання пункту 3.2. Договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/20 від 20.09.2021 року, Сторони узгоджують наступний порядок сплати гонорару, що визначений в пункті 2 даної Додаткової угоди - гонорар сплачується Клієнтом Адвокату протягом 3 (трьох) календарних місяців, будь-яким зручним для Клієнта способом.

4. У всьому іншому, що не передбачено цією Додатковою угодою Сторони керуються Договором про надання правничої допомоги № 09/20 від 20.09.2021 року.

Факт надання правничої допомоги засвідчується актом прийняття-передачі наданих послуг від 09.09.2022.

Суд вважає, що 5 000 грн. 00 коп. становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі, підстав для зменшення їх розміру не вбачається.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика Морозива Хладопром, м. Харків до Фізичної особи-підприємця Савицької Юлії Вікторівни, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Савицької Юлії Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика Морозива Хладопром (вул. Хабарова, 1, м. Харків, 61046, ідентифікаційний код юридичної особи 39106394) 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. вартості неповернутого устаткування, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. штрафу, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп. судового збору, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з масовими обстрілами м. Запоріжжя 31.10.2022, безперервною повітряною тривогою та закликом ДСНС перебувати в укритті ьта враховуючи те, що 31.10.2022 о 8-00 год. Комісією у складі керівника апарату Господарського суду Запорізької області Вознесенською О., начальника відділу захисту інформації, адміністрування баз даних та інформаційних технологій Фокіним Р., начальником відділу автоматизованого документообігу суду, обробки та контролю виконання документів Мовчан С. було виявлено знеструмлення електромережі суду, що унеможливило функціонування автоматизованої системи документообігу суду, про що складено Акт про знеструмлення електромережі суду від 31.10.2022 № 3 (додано до матеріалів справи № 908/411/22) повний текст рішення оформлено та підписано 02.11.2022.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.