ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуСправа № 912/903/22
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Гунько О.Є. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/903/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 9В

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича, АДРЕСА_1

про стягнення 1 078 565,26 грн

Представники:

від позивача - Самсонюк Я.О., адвокат, ордер серії ВК №1047431 від 07.07.2022, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000810 від 23.02.2017 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросем" (далі - ТОВ "Агросем", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича (далі - СФГ "ТІОС", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 078 565,26 грн, з яких: 809 938,85 грн основного боргу, 93 050,57 грн скоригованої/проіндексованої вартості Товару, 92 154,97 грн пені, 10 328,30 грн 3% річних, 73 092,57 грн 24% річних за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування підстав позову вказано про невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 11.01.22-268/3 від 11.01.2022 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою від 20.07.2022 за поданим позов відкрито провадження у справі № 912/903/22 за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

17.08.2022 розпочато підготовче засідання, в якому постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2022.

21.09.2022 відкрито судове засідання в розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 11.10.2022, позивачу надано можливим подати письмові пояснення з питання правової природи 24 % річних.

Позивачем подано до суду пояснення щодо зазначеного вище питання, в яких вказано на те, що згідно пункту 9.2. договору 24% річних підлягають нарахуванню за період прострочення оплати з 21.02.2022 (з 11-го дня прострочення), а 3% річних - за період по 20.02.2022 (а.с. 51-62, 64-76). У відповідності до пояснень, позивач зазначає про суму заборгованості за процентами річних: 24% - 73 092,57 грн; 3% - 1 241,05 грн.

Однак, суд не оцінює новий розрахунок процентів річних як заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки на дату подання пояснень позивач втратив право на зменшення розміру позовних вимог в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання 11.10.2022 не відбулося по причині тривалої та безперервної повітряної тривоги у зазначену дату.

Ухвалою від 11.10.2022 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 01.11.2022.

01.11.2022 суд продовжив розгляд справи по суті.

Представник позивача в засіданні суду підтримав позовні вимоги.

Відповідач в засідання суду з розгляду справи не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позов та будь-які інші заяви, клопотання відповідачем до суду не подано.

За правилами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.п. 1, 2 ч. 3).

Частиною 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

11.01.2022 між ТОВ "Агросем" (Постачальник) та СФГ "ТІОС" (Покупець) укладено Договір поставки № 11.01.22-268/3 (далі-Договір, а.с. 10-11), відповідно якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) Покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (далі-Товар), а Покупець зобов`язується прийняти зазначений Товар і оплатити його.

Згідно умов Договору, найменування, асортимент та кількість Товару, ціна за одиницю Товару та загальна вартість визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору (пункти 2.1., 3.1.).

Кожна специфікація регулює окрему поставку Товару в рамках цього Договору та не скасовує чи не змінює попередні специфікації, якщо тільки інше не вказано в ній (пункт 2.2.).

Протягом строку дії Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки Товар має імпортну складову, Сторони, у специфікаціях, визначають еквівалент ціни Товару в іноземній валюті (долар США чи ЄВРО) (пункт 3.2.).

Покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації. Датою виконання зобов`язання по оплаті є день надходження коштів на рахунок. (пункт 3.5.).

Згідно пункту 3.6. Договору, у разі зміни курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, якщо інші умови не визначені Договором чи специфікацією, Покупець, у день здійснення оплати за Товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити Постачальнику, як скориговану вартість Товару, за наступною формулою: У=Х*В/А, де: X - вартість/частина вартості Товару у гривнях, зазначена у відповідній Специфікації, А - курс продажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті підписання Специфікації, В - курс продажу іноземної валюти до гривні на останній день, що передує даті оплати, У - кінцева вартість неоплаченої частини Товару, у гривнях.

Покупець вправі звернутися до Постачальника, з проханням провести розрахунок, відповідно до вказаної формули, та повідомити йому суму, що підлягає оплаті за Товар (його частину).

Сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, використовується курс продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів та згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/.

В пункті 3.7. Договору погоджено, що зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту сплати скоригованої вартості Товару в повному обсязі.

За змістом п. 3.8. Договору у випадку порушення Покупцем строків та порядку оплати Товару, встановлених Договором, Постачальник з першого дня порушення набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість Товару відповідно до умов п. 3.6. Договору та вимагати від Покупця негайної повної оплати за весь Товар, а Покупець повинен негайно виконати вказану вимогу Постачальника.

Пунктом 3.9. Договору обумовлено, що у випадку прострочення оплати товару/його частини, при поданні Постачальником позову до суду, для індексації (коригування) вартості Товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати буде вважатися дата складання та підписання позовної заяви до суду.

В пункті 4.1. Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях до цього Договору. У разі порушення строків оплати Товару, Постачальник вправі притримати поставку Товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим Договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки Товару.

За пунктом 9.1. Договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору, сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього Договору.

Згідно п.9.2. Договору у випадку порушення строків та/або умов оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

При простроченні оплати на строк понад 10 (десять) календарних днів, Покупець зобов`язується додатково виплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24 % річних від суми простроченої заборгованості, починаючи з 11(одинадцятого) дня прострочення, до дня фактичної оплати.

Відповідно до п.11.1. Договору Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, але, в будь-якому випадку, - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору за місяць до закінчення терміну його дії, Договір вважається пролонгованим на тих же умовах, на той же термін.

До Договору сторонами підписано специфікацію №2 від 11.01.2022 (далі - Специфікація, а.с. 12).

Відповідно до умов п.1. даної специфікації позивач зобов`язувався поставити відповідачу наступний товар: Аміачну селітру Pulan №34,4 в кількості 64,800 т за ціною за одиницю без ПДВ - 24 433,37 грн, грошовий еквівалент ціни за одиницю без ПДВ (Євро) 785,83, загальною вартістю на момент укладення даної специфікації без ПДВ 1 899 938,86 грн, еквівалент загальної вартості без ПДВ (Євро) 61 106,41.

Курс що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 31,0923 грн за 1 Євро.

Умовами специфікації визначено також наступне:

п.2. - Покупець оплачує вартість Товару наступним чином: а) оплата Товару в розмірі 10% загальної вартості Товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 14.01.2022; б) решта вартості Товару в розмірі 90% загальної вартості Товару здійснюється до 10.02.2022;

п.3. - поставка товару здійснюється Постачальником на склад Покупця за адресою: 28400, Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 29;

п.4. - Товар повинен бути поставлений Покупцю у строк до 10.02.2022, у разі здійснення Покупцем попередньої оплати, якщо така передбачена умовами даної Специфікації. Допускається поставка окремими партіями.

Згідно видаткових накладних позивачем поставлено відповідачу Товар на загальну суму 1 899 938,85 грн, а саме:

за видатковою накладною № АГ-12/02022 від 12.02.2022 на суму 1 266 625,90 грн;

за видатковою накладною № АГ-14/02275 від 14.02.2022 на суму 633 312,95 грн (а.с. 13,14).

За вказаний Товар відповідачем здійснено часткову оплату наступним чином:

13.01.2022 - 190 000,00 грн;

16.02.2022 - 500 000,00 грн;

18.02.2022 - 300 000,00 грн;

22.02.2022 - 100 000,00 грн (а.с. 16).

Таким чином, залишок заборгованості згідно даного Договору станом на дату звернення до суду з позовом становить 809 938,85 грн.

Окрім того, як зазначає позивач, згідно Договору зобов`язання відповідача мають бути виконані з урахуванням коригованої вартості Товару, що відповідачем не дотримано.

Також, за твердженням позивача, прострочення оплати надає право стягнути пеню і нарахувати проценти річних з розрахунку 3% згідно ст. 625 Цивільного кодексу України і 24 % згідно пункту 9.2. Договору.

Викладені обставини стали підставою для звернення ТОВ "Агросем" до суду з позовом у даній справі.

Норми права, застосовані судом.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Покупець, згідно ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.ч. 1-4 ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

На підставі укладеного Договору поставки № 11.01.22-268/3 від 11.01.2022 та Специфікації до нього між сторонами виникли правовідносини поставки, відповідно до яких позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти та оплатити товар.

Матеріалами справи підтверджено поставку позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 1 899 938,85 грн. Видаткові накладні на поставку товару містять підпис та печатку СФГ "ТІОС" про отримання товару. Будь-які заперечення з приводу фактичного отримання відповідачем товару в матеріалах справи відсутні.

Згідно наявних у справі доказів, за вказаний товар відповідач розрахувався частково та з порушення строків оплати в загальній сумі 1 090 000,00 грн. Залишок заборгованості на дату подання позовної заяви становить 809 938,85 грн.

Під час розгляду справи відповідач розрахунок позивача не заперечив та жодних доказів оплати не подав.

За вказаних обставин та враховуючи граничний строк оплати згідно Специфікації (до 10.02.2022), розмір основного боргу в сумі 809 938,85 грн є підтвердженим і таким, що підлягає стягненню з відповідача за вимогою позивача.

Згідно умов Договору узгоджено коригування вартості товару в залежності від курсу продажу іноземної валюти Євро.

Як встановлено матеріалами справи, при здійснені часткової оплати за товар відповідач не проводив жодного коригування вартості товару, а тому у відповідності до пунктів 3.6., 3.7. Договору та згідно розрахунку позивача скоригована вартість по сплаченим сумам становить:

- 190 000,00 грн х 31,6738 грн (курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на 12.01.2022) / 31,0923 (Курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, на дату, що передує даті підписання Специфікації (станом на 10.01.2022) = 193 553,45 грн.

Скоригована вартість товару становить 193 553,45 - 190 000,00 = 3 553,45 грн.

- 500 000,00 грн х 31,9648 грн (курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на 15.02.2022) / 31,0923 (Курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, на дату, що передує даті підписання Специфікації (станом на 10.01.2022) = 514 030,81 грн.

Скоригована вартість товару становить 514 030,81 - 500 000,00 = 14 030,81 грн.

- 300 000,00 грн х 32,2453 грн (курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на 17.02.2022) / 31,0923 (Курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанкігському валютному ринку України, на дату, що передує даті підписання Специфікації (станам на 10.01.2022) = 311 124,94 грн.

Скоригована вартість товару становить 311 124,94 - 300 000,00 = 11 124,94 грн.

- 100 000,00 грн х 32,4293 грн (курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на 21.02.2022) / 31,0923 (Курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, на дату, що передує даті підписання Специфікації (станом на 10.01.2022) = 4 300,10 грн.

Скоригована вартість товару становить 104 300,10 - 100 000,00 = 4 300,10 грн.

У відповідності до пунктів 3.8., 3.9. Договору, коригування простроченої суми з оплати за товар становить:

809 938,85 грн х 33,3972 (міжбанківський курс на останню дату фіксації на Міжбанківському валютному ринку України на 24.02.2022) / 31,0923 (Курс продажу Євро до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, на дату, що передує даті підписання Специфікації (станом на 10.01.2022) = 60 041,49 грн.

Позивач помилково скоригував залишок боргу в сумі 809 935,85 грн, а оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, то заявлена до стягнена сума коригування обмежується розрахунком позивача - 60 041,27 грн, що 22 коп. менше від правильної суми.

При цьому суд враховує, що згідно постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (в редакції на дату прийняття постанови) призупинено роботу валютного ринку України, крім операцій продажу іноземної валюти клієнта, та зафіксовано офіційний курс на 24.02.2022. За даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ курс продажу Євро на міжбанку за 24.02.2022 склав 33,3972 грн. Відновлено дані щодо міжбанківського валютного ринку з 21.07.2022. З огляду на викладене та оскільки згідно формули розрахунку за Договором використовується курс, що передує оплаті, суд вважає прийнятною позицію позивача по застосуванню останнього зафіксованого курсу на міжбанківському валютному ринку, що передує даті підписання позовної заяви, а саме станом на 24.02.2022.

Виходячи з викладеного, загальний розмір валютного коригування становить 93 050,57 грн.

В пункті 9.2. Договору встановлено відповідальність Покупця за порушення строків розрахунку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення оплати.

Згідно з пунктом 9.5. Договору, нарахування штрафних санкцій не обмежується 6-місячним строком, а здійснюється та виплачується за весь час прострочення виконання зобов`язань, а також збільшується позовна давність про стягнення неустойки до 3-х років.

Вказані вище умови Договору та обставини прострочення відповідачем оплати вартості поставленого товару надають позивачу право нарахування пені за період прострочення оплати.

За вказаних обставин, є правомірним застосування позивачем до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання з оплати вартості поставленого товару за Договором у вигляді пені.

Поряд з цим, під час розрахунку пені позивачем не враховано, що з урахуванням пункту 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

Вказане також передбачено в пункті 3.5. Договору, відповідно до якого датою виконання зобов`язання по оплаті є день надходження коштів на рахунок Постачальника.

З урахуванням викладеного та в межах розрахунку позивача суд наводить наступний розрахунок пені:

на суму боргу 1 709 938,85 грн (1 899 938,85 грн поставка - 190 000,00 грн оплата 13.01.2022) за період з 11.02. по 15.02.2022 - 4 684,76 грн;

на суму боргу 1 209 938,85 грн (1 709 938,85 грн - 500 000,00 грн оплата 16.02.2022) за період з 16.02. по 17.02.2022 - 1 325,96 грн;

на суму боргу 909 938,85 грн (1 209 938,85 грн - 300 000,00 грн оплата 18.02.2022) за період з 18.02. по 21.02.2022) - 1 994,39 грн;

на суму боргу 809 938,85 грн (909 938,85 грн - 100 000,00 грн оплата 22.02.2022) за період з 22.02. по 07.07.2022 - 83 656,70 грн,

а всього - 91 661,81 грн пені.

Вказаний порядок розрахунку підлягає також застосуванню при розрахунку процентів річних.

Окрім того, як вбачається з розрахунку позивача, за період з 21.02.2022 по 07.07.2022 позивач нараховує як 3% річних, які встановлено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, та і 24% річних, розмір яких передбачений пунктом 9.2. Договору.

Суд враховує, що за ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином, чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України (постанова ВП ВС від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Враховуючи, що позивач заявив вимогу про сплату процентів річних за неправомірне використання коштів (за період прострочення платежу), то сплата процентів в даному випадку охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Вказана норма конкретизує визначений у ст. 536 Цивільного кодексу України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами.

Системний аналіз частини другої ст. 536, ч. 2 ст. 625 та ст. 627 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими коштами.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що встановлені в п. 9.2. Договору 24% річних з 11-го дня прострочення є встановленим розміром процентів згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, починаючи з 11 дня прострочки Договором встановлено інший розмір процентів, що не заборонено приписами ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17, оскільки такий висновок зроблено у кредитних правовідносинах, які мають свої особливості в нормативному регулюванні.

У відповідності до вищевикладеного суд наводить наступний розрахунок процентів річних за період прострочення:

3% за період з 11 по 15.02.2022 на суму 1 709 938,85 грн - 702,71 грн;

3% річних за період з 16 по 17.02.2022 на суму 1 209 938,85 грн - 198,89 грн;

3% річних за період з 18 по 20.02.2022 на суму 909 938,85 грн - 224,37 грн;

24% річних за 21.02.2022 на суму 909 938,85 грн -598,32 грн;

24 % за період з 22.02. по 07.07.2022 на суму 809 938,85 грн - 72 428,50 грн,

а всього - 1 125,97 грн 3% річних та 73 026,82 грн 24% річних.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з СФГ "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича на користь ТОВ "Агросем" 809 938,85 грн основного боргу, 93 050,57 грн скоригованої/проіндексованої вартості Товару, 91 661,81 грн пені, 1 125,97 грн 3% річних, 73 026,82 грн 24% річних. У задоволенні позовних вимог в іншій частині суд відмовляє.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших судових витрат сторонами не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 9В, ідентифікаційний код 30967207) 809 938,85 грн основного боргу, 93 050,57 грн скоригованої/проіндексованої вартості Товару, 91 661,81 грн пені, 1 125,97 грн 3% річних, 73 026,82 грн 24% річних, а також 16 032,06 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агросем" електронною поштою: , ; Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 01.11.2022.

Суддя В.В.Тимошевська