ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. Справа№ 5011-46/19091-2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс"

на постанову Господарського суду міста Києва від 02.02.2022

у справі № 5011-46/19091-2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс"

до Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп"

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 01.11.2022

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.12.2012 відкрито провадження у справі № 5011-46/19091-2012 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.2015 замінено кредитора у справі № 5011-46/19091-2012 Приватне акціонерне товариство "Інтер-Контакт" з грошовими вимогами до Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп" на суму 9 499 905,58 грн. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс".

Постановою Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 закрите акціонерного товариства "Трансроуд Групп" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Швачку С.В.

24.02.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України розміщено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" на постанову Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.08.2015 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 та постанову Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 скасовано.

Постановою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022, серед іншого, визнано ЗАТ "Трансроуд Груп" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначиено ліквідатором Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп" арбітражного керуючого Левкович Олену Кононівну.

Ключовим мотивом постанови є:

- сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи № 5011-46/19091-2012 доводять неспроможність боржника виконати свої зобов`язання перед кредиторами у встановлений законом строк, процедура розпорядження майном боржника триває вже дев`ять років, представлений суду протокол засідання зборів кредиторів Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп" відповідає приписам ст. 48 КзПБ.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням суду, ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та направити справу № 5011-46/19091-2012 до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядженням майном на етап підсумкового засідання суду.

Ключовими аргументами скарги є:

- у матеріалах справи відсутній уточнений, фінальний реєстр вимог кредиторів;

- розпорядником майна порушено порядок проведення інвентаризації та оцінки майна боржника;

- судом не перевірено можливості застосування до боржника іншої ніж ліквідаційної процедури.

Від арбітражного керуючого надійшли заперечення на апеляційну скаргу ЗАТ "Трансроуд Груп".

Ключовими аргументами заперечень є:

- провадження у справі про банкрутство було порушено у 2012 році у відповідно до старої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким не було передбачено обов`язок розпорядника майна проводити інвентаризацію та оцінку майна боржника;

- КзПБ не передбачає можливість введення судом процедури без протокольного рішення зборів кредиторів та заставного кредитора.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Отрюх Б.В., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №5011-46/19091-2012, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 29.08.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №5011-46/19091-2012.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс" на постанову Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 5011-46/19091-2012, розгляд справи призначено на 18.10.2022.

Розпорядженням керівника апарату від 17.10.2022 у зв`язку з перебування судді Отрюха Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №5011-46/19091-2012 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Гарник Л.Л., Грек Б.М. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 розгляд справи № 5011-46/19091-2012 відкладено на 01.11.2022.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 49 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзПБ) у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КзПБ у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

З положень КзПБ вбачається, що банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Завданням підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити відомості щодо обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні зборів кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у в постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 916/4932/15, від 14.08.2019 у справі № 911/2672/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9136/18, 09.10.2019 у справі № 910/12349/18, від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку ст. 47 КзПБ реєстру вимог кредиторів.

Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника, такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) має бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.

Постановою Господарського суду м. Києва від 02.02.2022 року у справі № 5011-46/19091-2012 (далі - «оскаржувана постанова») Закритого акціонерного товариства "Трансроуд Груп" було визнано банкрутом.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд дійшов висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом на підставі того, що були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, а також на підставі поданого розпорядником майна звіту, аналізу фінансово-господарського стану, матеріалів за результатами інвентаризації.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Процедура санації є пріоритетною судовою процедурою у справі про банкрутство, оскільки є системою заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнання боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника. (Правові позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (постанова від 15.09.2020у справі № 915/1261/16).

Так, Господарський суд міста Києва в оскаржуваній постанові посилався та досліджував зокрема протокол зборів кредиторів б/н від 11.06.2021 року, на яких, нібито виходячи з відсутності пропозицій від можливих інвесторів та у зв`язку зі значним обсягом кредиторської заборгованості було прийнято рішення звернутись до Господарського суду міста Києва з клопотанням про визнання Боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, що є помилковим твердженням та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так само помилковим було встановлення Господарським судом міста Києва в оскаржуваній постанові не надходження станом на день ухвалення рішення, а саме станом на 02.02.2022 року заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища Боржника так саме як не надходження від комітету кредиторів Боржника письмових вимог щодо санації ЗАТ «Трансроуд Груп».

Зазначене твердження Господарського суду міста Києва в оскаржуваній постанові спростовується наступними доказами не дослідження судом наявних та допустимих доказів на підтвердження надходження заяв від потенційних інвесторів, а також письмових вимог щодо санації Боржника, а саме:

На засіданні комітету кредиторів у справі №5011-46/19091-2012 про банкрутство ЗАТ "Трансроуд Груп" 04.03.2015 року розглядали пропозицію Боржника укласти мирову угоду та сам проект мирової угоди, у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону про банкрутство (в редакції на дату складання тексту мирової угоди станом на 01.01.2015 року) мирова угода була однією з процедур банкрутства та могла бути застосована на будь-якій стадії банкрутства. Іншої підставою для розгляду проекту мирової угоди було прийняте рішення комітету кредиторів запропонувати членам комітету кредиторів та заставному кредитору надати письмові пропозиції щодо проекту мирової угоди, оформлене протоколом засідання комітету кредиторів 10.02.2015 року.

Під час голосування щодо розгляду проекту мирової угоди представник кредитора ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-інвест" у своєму виступі зазначив, що він вважає запропонований Боржником текст мирової угоди таким, що потребує доопрацювання і з такою позицією погодились представники інших кредиторів.

Однак, за результатами голосування, комітетом кредиторів було прийнято рішення відхилити пропозицію Боржника укласти мирову угоду.

Крім цього, на зазначеному засіданні комітет кредиторів разом з запрошеним на засідання заставним кредитором визначили наступні позиції щодо проведення санації Боржника:

- за введення процедури санації (у разі скасування рішення Господарського суду міста Києва щодо визнання ЗАТ "Трансроуд Груп" банкрутом) виступили 3 кредитора і проти введення процедури санації виступили 2 кредитора, (том 8, а.с. 101-103).

Однак, рішення з цього питання до порядку денного включено не було і відповідно прийнято за результатами голосування також не було, однак це свідчить про обговорення допустимості застосування процедури санації кредиторами у процедурі банкрутства ЗАТ "Трансроуд Груп".

05.10.2015 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання голови комітету кредиторів Боржника - ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-інвест" про відкриття процедури санації Боржника та призначення керуючим санацією ЗАТ "Трансроуд Груп" керівника Боржника.

Рішення господарським судом першої інстанції з приводу заявленого клопотання в судовому засіданні прийнято не було і вирішено відкласти розгляд клопотання на 28.10.2015 року та зобов`язано кредиторів надати суду письмові пояснення щодо заявленого клопотання.

На наступному судовому засіданні 28.10.2015 року за результатами розгляду заявленого клопотання щодо відкриття процедури санації Боржника рішення судом знов прийнято не було і вирішено відкласти розгляд клопотання на 25.11.2015 року та вдруге зобов`язано кредиторів надати суду письмові пояснення щодо заявленого клопотання.

Однак, на наступному судовому засіданні 25.11.2015 року розгляд клопотання голови комітету кредиторів Боржника - ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-інвест" про відкриття процедури санації Боржника не відбувся і не був перенесений на іншу дату судового засідання, натомість суд розглядав заяву арбітражного керуючого про дострокове припинення повноважень розпорядника майна.

Так, до дати прийняття рішення про визнання Боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури 02.02.2022 року суд так і не розглянув, не надав заявленому клопотанню відповідну правову оцінку та не прийняв стосовно заявленого клопотання рішення шляхом постановлення ухвали, що доводить порушення судом норм господарського процесуального законодавства України, а саме ч. З ст. 169, ч. 2 ст. 232, ч. 8 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року було зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Левкович Олену Кононівну ознайомитись з матеріалами справи та надати суду письмові пояснення щодо клопотання голови комітету кредиторів боржника - ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" про відкриття процедури санації боржника та призначення керуючим санацією ЗАТ "Трансроуд Груп" керівника боржника.

05 березня 2018 року за вихідним номером 25/2018 генеральним директором ТОВ "Бучко Трек Сістемс" Бучко І.В. направлено на адресу Господарського суду міста Києва та розпорядника майна Боржника заяву про участь у санації боржника з додатками, до яких входила копія Звіту про фінансові результати (том 12, а.с. 182).

Частиною 9 ст. 45 КзПБ передбачено, що фізичні особи та/або юридичні особи, які бажають взяти участь у санації боржника (далі - інвестори), можуть подати розпоряднику майна заяву про участь у санації боржника та свої пропозиції щодо санації боржника (план санації тощо).

Частиною 10. ст. 45 КУзПБ передбачено, що у процедурі розпорядження майном розпорядник майна за участю боржника розробляє план санації боржника відповідно до вимог цього Кодексу та подає його на розгляд зборів кредиторів.

Комітетом кредиторів на засіданні 22 травня 2018 року було прийнято наступні рішення: обрати інвестором Боржника ТОВ "Бучко Трек Сістемс"; клопотати перед судом про припинення розпорядження майном та перехід до процедури санації; клопотати перед судом про призначення керуючим санацією ЗАТ "Трансроуд Груп" - керівника Боржника Бучко І. В. та розпорядником майна арбітражного керуючого Левкович О.К. (том 12, а.с. 172-176).

На виконання рішення комітету кредиторів від 22.05.2018 року в результаті розгляду звернення від потенційного інвестора ТОВ "Бучко Трек Сістемс" та запропонованого ним Плану санації Боржника, розпорядником майна Боржника арбітражним керуючим Левкович О.К. 29.05.2018 року було подано до Господарського суду м. Києва клопотання від 25.05.2018 року за вихідним номером 511-46/19091-2012 про припинення процедури розпорядження майном Боржника, введення процедури санації Боржника, призначення керуючим санацією керівника ЗАТ "Трансроуд Груп" Бучко І.В. та розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Левкович О.К., (том 12, а.с. 170- 181), про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 року.

Господарським судом міста Києва не було розглянуто подане розпорядником майна клопотання про припинення процедури розпорядження майном Боржника, введення процедури санації Боржника, призначення керуючим санацією керівника ЗАТ "Трансроуд Груп" Бучко І.В. та розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Левкович О.К., не ставилось клопотання на обговорення, не досліджувався судом зміст клопотання та не прийнято рішення шляхом постановления ухвали, не надана була йому відповідна правова оцінка, хоч результат задоволення цього клопотання мав суттєвий вплив на подальший розгляд справи, що вкотре доводить порушення судом норм господарського процесуального законодавства України, а саме ч. З ст. 169, ч. 2 ст. 232, ч. 8 ст, 233 ГПК.

Твердження Господарського суду міста Києва в оскаржуваній постанові про ненадходження на дату ухвалення рішення 02.02.2022 року заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища Боржника так само як не надходження від комітету кредиторів Боржника письмових вимог щодо санації ЗАТ «Трансроуд Груп» спростовується також підтвердженням цього факту розпорядником майна у своєму клопотанні про визнання боржника банкрутом від 14.07.2021 р за №01-34_5011- 46/19091-2012, а саме на сторінці 2 клопотання зазначено, що пропозиції від потенційних інвесторів надходили, але план санації кредиторами схвалено не було так само як пропозиції від кредиторів про укладення мирової угоди надходили, однак мирова угода не була схвалена кредиторами (том 17, а.с. не прошиті та не пронумеровані).

Окрім цього, в оскаржуваній постанові Господарський суд міста Києва посилається на висновки, що містяться у Звіті за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства - ЗАТ «Трансроуд Груп», про те, що фінансовий стан Боржника характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності, і у зв`язку з чим задоволення вимог кредиторів можливе лише через застосування судової процедури ліквідації Боржника, з чим погодитись не можна зважаючи на наступне.

По-перше, Господарський суд міста Києва в оскаржуваній постанові не зазначає, на який саме Звіт він посилається в обґрунтування висновку про фінансовий стан Боржника, який характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності.

По-друге, посилаючись на цей Звіт в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції не встановив, чи була вичерпана або відсутня можливість відновлення платоспроможності Боржника.

По-третє, зважаючи на подане Господарському суду міста Києва розпорядником майна 14.07.2021 року клопотання про визнання боржника банкрутом, є досить незрозумілим рекомендувати суду введення ліквідаційної процедури у 2020 році за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства та оцінки фінансового стану підприємства Боржника за 2013-2015 роки, посилаючись на дані балансу і дані звіту про фінансові результати за 2013-2015 роки, як на підставу введення ліквідаційної процедури. Тим більше, що у цьому Звіті розпорядник майна у зазначеному Звіті йде посилання на результати проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства за період 2013-2015 роки.

По-четверте, в зазначеному Звіті розпорядником майна зазначено, що аналіз фінансових факторів, що призвели до неплатоспроможності, показав, що в цілому фінансово-господарська діяльність підприємства за останні три роки, що передують проведеному аналізу, була стабільною, виручка від реалізації мала не надходила, різкого зменшення чисельності персоналу не спостерігалось,

По-пяте, серед одних із цих факторів було посилання розпорядника майна у своєму Звіті на наявність заборгованості у розмірі 47 428 тис, грн. при вартості основних засобів у розмірі 380,6 тис, гри., на підставі чого було також зроблено помилкового висновку про неможливість виконання грошових зобов`язань Божника в повному обсязі перед всіма кредиторами.

Відповідно до останніх даних Акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами від 30.11.2020 року, складеного за результатами інвентаризації розрахунків за дебіторською і кредиторською заборгованостями (доходами і витратами майбутніх періодів) станом на 30.11.2020 р., проведеної на підставі наказу ЗАТ "Трансроуд Груп" від 17.09.2020 року №005-1, виданого Боржником на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 року, встановлено:

· балансову вартість необоротних активів загальною кількістю одиниць 225 на суму 49 823 186,67 грн. 67 коп., що відповідає даним незалежної оцінки вартості об`єктів рухомого, нерухомого майна, а також нематеріального активу станом на 30 вересня 2020 року у розмірі 49 823 186,70 грн. 70 коп.:

· запаси готівки у національній валюті на суму 767 250,00 грн. 00 коп.

· кредиторську заборгованість у розмірі 49 677 098, 34 грн. 34 коп.

Однак, місцевим господарським судом не було надано відповідним доказам жодної оцінки.

Стосовно розміру активу та пасиву, Господарський суд міста Києва в оскаржуваній постанові відповідних сум активу і пасиву не встановив та не співставив дані обох величин.

Таким чином, апеляційним судом встановлено розбіжності в даних щодо дебіторської заборгованості боржника, та наявність нерозглянутих пропозиції від потенційних інвесторів, а отже, суд не може прийняти як достовірні надані арбітражним керуючим відомості.

Колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду справи усунути зазначену помилку не можливо, оскільки суд не розглядає по суті спір щодо наявності чи відсутності дебіторської заборгованості, а лише оцінює чи відповідають дії/бездіяльність учасників справи приписам закону.

Так, виправити дану помилку, встановити справжні відомості щодо активів боржника, та розглянути пропозиції інвесторів можна лише після того, як арбітражний керуючий проведе повторну інвентаризації дебіторської заборгованості та основі цього надасть зборам кредиторів нові дані, і лише якщо після цього збори кредиторів приймуть рішення про перехід до наступної процедури, суд може оцінити наявність підстав для такого переходу.

Таким чином, судом першої інстанцій не досліджено та не надано правової оцінки питанню повноти проведення розпорядником майна заходів, передбачених у процедурі розпорядження майном боржника, в частині здійснення ним аналізу фінансово-господарського стану боржника, проведення інвентаризації майна боржника із визначенням вартості цього майна та дослідження заяв імовірних інвесторів.

Здійснюючи перехід до судової процедури ліквідації боржника, суд першої інстанції за змістом оскаржуваної постанови, обмежився лише тим, що констатував наявність рішення засідання зборів кредиторів боржника та наявність поданого розпорядником майна звіту про виконану ним роботу.

Враховую наведене, колегія суддів вважає, що прийняття судом першої інстанції рішення про перехід до стадії ліквідації, який можливий лише за умови недостатності активів у боржника для погашення вимог кредиторів, є передчасним до оцінки наведених вище фактів.

Оскільки в силу приписів процесуального закону апеляційний суд позбавлений можливості провести підсумкове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції на стадію розпорядженням майном на етап підсумкового засідання суду для оцінки наданих апелянтом фактів про активи боржника та наявність заяв імовірних інвесторів, оскільки, як було зазначено вище, саме різниця між активами та пасивами боржника є підставою для переходу до іншої стадії в процедурі банкрутства.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 187 від 03.03.2022 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ№ 466 від 19.04.2022, № 480 від 19.04.2022, № 719 від 24.06.2022) колегія зауважує таке.

У судових засідання колегія суддів зобов`язувала учасників справи надати відомості щодо наявність підстав, які свідчать проте, що кредитори або учасники справи мають відношення до держави-агресора Російської Федерації.

Колегія наголошує, що сторони апеляційного провадження проінформували апеляційний суд щодо відсутності у сторін будь-яких активів, які мають стосунок до держави-агресора Російської Федерації, матеріали справи також не містять доказів того, що учасники справи «створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації (п.1 Постанови КМУ № 187)».

У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про хід справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс" на постанову Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 5011-46/19091-2012 задовольнити.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 5011-46/19091-2012 скасувати та направити справу № 5011-46/19091-2012 до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядженням майном на етап підсумкового засідання суду.

3. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:

"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 08.11.2022

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Л. Гарник

Б.М. Грек