ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Справа № 902/1608/14(902/177/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідачів -не з`явились;

третіх осіб -не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу перевіривши матеріали апеляційної скарги та заяву про усунення недоліків третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача - ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 27 липня 2022 року (повний текст складено 29.07.2022) у справі № 902/1608/14(902/177/22) (головуючий суддя Тісецький С.С., суддя Міліціанов Р.В., суддя Лабунська Т.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького Андрія Сергійовича

до Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича

до ОСОБА_2

до ОСОБА_3

до ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_1

про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності

в межах справи № 902/1608/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Цант+" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Хімекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 27 липня 2022 року у справі №902/1608/14(902/177/22) позов ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького Андрія Сергійовича №02-21/972 від 18.02.2022 (вх.№ 01-36/171/22) до Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності, в межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", задоволено повністю.

Визнано недійсними з моменту їх укладення наступні договори комісії, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600) та Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ):

договір комісії №1194 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №1193 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №1192 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №0833 від 15.02.2020 року про продаж автомобіля марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

Визнано недійсними з моменту їх укладення наступні договори купівлі-продажу, укладені Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ):

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1194 від 27.0212020 року, укладений з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_3 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_3 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/009750 від 15.02.2020 року, укладений з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року).

Відновлено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600) на наступні транспортні засоби:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

Зобов`язано ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року) повернути у натурі автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_21 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул.Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

Зобов`язано ОСОБА_3 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року) повернути у натурі:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений,

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул.Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

Зобов`язано ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року) повернути у натурі автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., 22345; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача - ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати частково та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині визнання недійсним з моменту укладення договору комісії № 1193 від 27.02.2020, укладеного між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І.; визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020, укладеного між ФОП Любовським В.І. та ОСОБА_3 ; відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; зобов`язання набувача транспортного засобу повернути його до складу ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні", а саме зобов`язання ОСОБА_3 повернути у натурі автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22) поновлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача - ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача - ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 27 липня 2022 року у справі №902/1608/14(902/177/22). Призначено справу №902/1608/14(902/177/22) до розгляду на 03 листопада 2022 року об 11:30 год.

В судове засідання представники сторін не з`явились. При цьому, скаржник в апеляційній скарзі та арбітражний керуючий в клопотанні від 26.10.2022 просять суд здійснювати розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Відповідачі, треті особи - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.269 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення місцевого господарського суду в частині позовних вимог про:

- відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби:

1) автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

2) автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

- зобов`язання ОСОБА_3 повернути у натурі до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні":

1) автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

2) автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення про відмову в позові, в решті рішення залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.11.2020 у справі №902/1608/14 задоволено клопотання арбітражного керуючого Козирицького А.С. про витребування доказів та зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області надати (направити) ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Козирицькому А.С., зокрема, наступні докази: відомості про транспортні засоби, які в період з 25.11.2014 року по 18.11.2020 року були перереєстровані з ТОВ "Подільські цукроварні" на інших осіб.

На виконання ухвали суду Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області зазначені докази було надано арбітражному керуючому.

Як вбачається з відповіді Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області, до відчужених у ТОВ "Подільські цукроварні" у період з 25.11.2014 по 18.11.2020 транспортних засобів належать наступні:

- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_22 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_23 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_24 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

Між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І. було укладено договори комісії (ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), за яким ФОП Любовський В.І. виступив комісіонером та зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок комітента - ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаних транспортних засобів, що підпадають під визначення вживаних відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України, за цінами, узгодженими сторонами, а саме договори комісії:

№1194 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_3 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№1193 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_6 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№1192 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_9 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№0833 від 15.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_12 за ціною 1 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн.

За умовами вказаних договорів комісії, при вчиненні відповідних правочинів із третіми особами щодо продажу транспортного засобу комісіонер зобов`язаний діяти в інтересах комітента, на умовах, що є найбільш вигідними для нього, беручи до уваги звичаї ділового/обороту та вимоги, що звичайно ставляться. Договори, відповідно до яких Комісіонер продає третім, особам транспортний засіб, не підлягають узгодженню та візуванню Комітентом.

Комісіонер взяв на себе зобов`язання не пізніше 3-х робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата, прибуткового платежу та компенсації додаткових витрат комісіонера (зберігання і передпродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з комітентом), на виконання цього договору. Комісіонер відповідає за втрату, недостачу або пошкодження транспортного засобу в розмірі завданої реальної шкоди.

Від імені комітента підписантом у всіх договорах комісії зазначений ОСОБА_6 (як підписані за дорученням), а від імені комісіонера - ФОП Любовський В.І.

В день укладення кожного з вказаних договорів комісії, комісіонером - ФОП Любовським В.І. було укладено договори купівлі-продажу перелічених транспортних засобів (ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), а саме договори купівлі-продажу транспортного засобу:

№7594/20/1194 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_3 ;

№7594/20/1193 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_6 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_6 ;

№7594/20/1192 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_6 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_9 ;

№7594/20/009750 від 15.02.2020, укладений з ОСОБА_4 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_12 .

Крім того, згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області №31/2/0541-207 від 28.01.2021 два з вищевказаних автомобілів були перереєстровані на нових власників, а саме:

- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_23 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - перереєстровано на ОСОБА_1, на підставі ДКП виписаного в СГ № 3318 від 16.04.2020;

- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_24 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений, перереєстровано на ОСОБА_5, на підставі договору виписаного в СГ №7594/20/1761 від 21.03.2020.

В зв`язку з викладеним, арбітражним керуючим Козирицьким А.С. був направлений запит вих. №02- 21/416 від 18.02.2021 до ФОП Любовського В.І. про надання документів, на підставі яких діяли особи, уповноважені на купівлю-продаж транспортних засобів, актів огляду, прийняття-передачі, технічного стану Транспортних засобів, їх складових частин, відповідних журналів обліку, договорів купівлі-продажу та інформації щодо проведення розрахунків за ними.

У відповідь на вищевказаний запит на адресу арбітражного керуючого надійшов лист вх.№ 1380/01-23 від 15.03.2021 від ФОП Любовського В.І. про те, що підстави для надання запитуваних документів відсутні.

18.03.2021 арбітражним керуючим Козирицьким А.С. було направлено повторний запит №02-21/448, на який жодної відповіді не надійшло.

Разом з цим, арбітражним керуючим Козирицьким А.С. було встановлено, що в означений період від ТОВ "Подільські цукроварні" не видавалось (не оформлювалось) довіреностей на Любовського В.І.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що оспорювані договори комісії та договори купівлі-продажу, по-перше, були укладені після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", всупереч вимог Кодексу України з процедур банкрутства (без згоди на продаж майна, визначення ліквідатором його вартості та без проведення аукціону), по-друге, боржник здійснив відчуження майна за ціною значно нижчою ринкової та яка взагалі не була сплачена боржнику; по-третє, зі змісту оспорюваних договорів вбачається їх укладення невідомими особами, шляхом підроблення документів, звернувся до суду з позовом про:

- визнання недійсними з моменту їх укладення Договорів комісії, укладених між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І. №1194 від 27.02.2020, №1193 від 27.02.2020, №1192 від 27.02.2020 та №0833 від 15.02.2020;

- визнання недійсними з моменту їх укладення Договорів купівлі-продажу транспортного засобу, укладених ФОП Любовським В.І. №7594/20/1194 від 27.02.2020 (укладений з ОСОБА_2), №7594/20/1193 від 27.02.2020 (укладений з ОСОБА_3), №7594/20/1192 від 27.02.2020 (укладений з ОСОБА_3 ) та №7594/20/009750 від 15.02.2020 (укладений з ОСОБА_4 );

- відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_25 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_26 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий;

- зобов`язання набувачів транспортних засобів повернути їх до складу ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні", а саме:

зобов`язати ОСОБА_2 повернути у натурі автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

зобов`язати ОСОБА_3 повернути у натурі:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

зобов`язати ОСОБА_4 повернути у натурі автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_25 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_26 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Натомість, з такими висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Частина 1 ст.2 КУзПБ передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 у справі №910/17743/18, суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Згідно із частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ. У цій справі позивач обґрунтував свої вимоги з посиланням на цивільне законодавство та зазначив про очевидно недобросовісні дії відповідачів та зловживання правом стосовно кредитора.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі №920/1771/14, від 30.11.2016 у справі №910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, а й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно сталося.

Слід звернути увагу, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019 року, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Безумовно, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника (постанова судової палати для розгляду справ про банкрутство від 24.11.2021 у справі №905/2030/19(905/2445/19)).

Згідно ст.42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Таким чином, ст.42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий "підозрілий" період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказані статті визначають підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року (згідно Закону про банкрутство) та трьох років (згідно КУзПБ), що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст.20 Закону про банкрутство та ст.42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі (Кодексі) строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Така правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі №910/6179/17, від 23.04.2019 у справі №19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі №910/7827/17.

При розгляді спорів в порядку ст.20 Закону про банкрутство та ст.42 КУзПБ належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Закону про банкрутство (а з 21.10.2019 - Кодексу України з процедур банкрутства) загалом і за змістом зазначених норм статей 20 Закону і 42 Кодексу, вони є спеціальними по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ці норми передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №910/1405/14.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.11.2014 порушено провадження у справі №902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні".

Постановою Господарського суду Вінницької області від 29.08.2017 у справі №902/1608/14 боржника - ТОВ "Подільські цукроварні" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Як вже зазначалося вище, згідно листа ТСЦ МВС №0541 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0541-207 від 28.01.2021, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів було надано інформацію, в якій наведено перелік транспортних засобів, що належали ТОВ "Подільські цукроварні" та були перереєстровані на нових власників, зокрема:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_25 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_26 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

В подальшому, між ТОВ "Подільські цукроварні" (комітент) та ФОП Любовським В.І. (комісіонер) було укладено ряд договорів комісії (які ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), за умовами яких ФОП Любовський В.І. зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаних транспортних засобів, що підпадають під визначення вживаних відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України, за цінами, узгодженими сторонами, а саме договори комісії:

№1194 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_3 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№1193 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_6 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№1192 від 27.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_9 за ціною 2 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн;

№0833 від 15.02.2020 про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_12 за ціною 1 500,00 грн, з комісійною платою: 100,00 грн.

За умовами вказаних договорів комісії, при вчиненні відповідних правочинів із третіми особами щодо продажу транспортного засобу комісіонер зобов`язаний діяти в інтересах комітента, на умовах, що є найбільш вигідними для нього, беручи до уваги звичаї ділового/обороту та вимоги, що звичайно ставляться. Договори, відповідно до яких комісіонер продає третім, особам транспортний засіб, не підлягають узгодженню та візуванню комітентом.

Комісіонер взяв на себе зобов`язання не пізніше 3-х робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити Комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата, прибуткового платежу та компенсації додаткових витрат комісіонера (зберігання і передпродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з комітентом), на виконання цього Договору. Комісіонер відповідає за втрату, недостачу або пошкодження транспортного засобу в розмірі завданої реальної шкоди.

Також ФОП Любовським В.І. (продавець на підставі договорів комісії, укладених з власником транспортних засобів) було укладено ряд договорів купівлі-продажу транспортного засобу (які ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету транспортного засобу та його ціни), а саме:

№7594/20/1194 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_3 ;

№7594/20/1193 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_3 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_6 ;

№7594/20/1192 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_3 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_9 ;

№7594/20/009750 від 15.02.2020, укладений з ОСОБА_4 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_12 .

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу, продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України; передача транспортного засобу продавцем та прийняття його покупцем здійснюється після повної, оплати вартості в момент підписання цього договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження транспортного засобу переходить від уповноваженої особи до покупця з моменту підписання цього договору.

Згідно розділу 3 кожного договору купівлі-продажу, транспортні засоби були продані за цінами, що відповідають встановленим у договорах комісії.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані договори комісії між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І. були укладені 15.02.2020 та 27.02.2020 (після відкриття провадження у справі; після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури), згідно яких останній зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу спірних транспортних засобів, які в подальшому згідно оскаржуваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 15.02.2020 та 27.02.2020 - були відчужені на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За змістом зазначених вище оскаржуваних договорів комісії вбачається, що від імені ТОВ "Подільські цукроварні" такі договори були підписані ОСОБА_6, як підписантом за дорученням.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як вже зазначалося вище, постановою Господарського суду Вінницької області від 29.08.2017 у справі №902/1608/14 ТОВ "Подільські цукроварні" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.09.2018, серед іншого, призначено ліквідатором ТОВ "Подільські цукровані" у справі № 902/1608/14 арбітражного керуючого ОСОБА_7

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.05.2020 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" ОСОБА_7 у справі №902/1608/14; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козирицького А.С.

Згідно ст.59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема: продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Приписами ч.ч. 1,2 ст.60 КУзПБ визначено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.10 КУзПБ, арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

В силу ч.ч. 1,5 ст.61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.62 КУзПБ, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Частиною 1 ст.63 КУзПБ передбачено, що після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно ч.1 ст.68 КУзПБ продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, визначення розміру, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.75 КУзПБ арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення).

З огляду на наведені норми законодавства, арбітражний керуючий, який призначений господарським судом ліквідатором підприємства-боржника, виконує повноваження керівника останнього, а тому уповноважений на підписання від імені такого підприємства відповідних правочинів.

При цьому суд наголошує, що згідно наведених вище положень закону, продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому КУзПБ.

Так, в період укладання оскаржуваних договорів від 15.02.2020 та 27.02.2020, повноваження ліквідатора банкрута виконував арбітражний керуючий ОСОБА_7 та відповідно саме він, в силу наведених вище положень КУзПБ, виконував повноваження керівника банкрута - ТОВ "Подільські цукроварні" та мав право укладати та підписувати від імені банкрута відповідні договори, або ж уповноважити іншу особу на укладення таких договорів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо уповноваження ліквідатором банкрута ОСОБА_6 на укладення оскаржуваних договорів комісії.

Також, не містять матеріали справи і доказів на уповноваження ФОП Любовського В.І. щодо вжиття заходів стосовно відчуження транспортних засобів від імені банкрута - ТОВ "Подільські цукроварні".

Водночас, в ухвалі суду від 28.05.2020, місцевим господарським судом встановлено, що згідно Наказу Міністерства юстиції України №621/5 від 20.02.2020 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.12.2016 №1776, видане ОСОБА_7, у зв`язку зі смертю.

Відтак, наведені вище обставини свідчать про те, що оскаржувані договори комісії від 15.02.2020 та від 27.02.2020 були укладені від імені ТОВ "Подільські цукроварні" не уповноваженою на те особою, всупереч волі боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні".

Доказів зворотнього ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Також, як вбачається з наявних матеріалів справи, вказані договори комісії та купівлі-продажу транспортних засобів, згідно яких відчужено спірне майно банкрута були укладені вже після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні" в період ліквідаційної процедури банкрута, у підозрілий період, в розумінні ст.42 КУзПБ.

Згідно матеріалів справи також вбачається, що спірне майно банкрута було відчужено за оскаржуваними договорами без відповідного погодження з ліквідатором банкрута та комітетом кредиторів банкрута, поза порядком, визначеним положеннями КУзПБ.

Крім того, за змістом оскаржуваних договорів, спірні транспортні засоби були відчужені за ціною 2500,00 грн та 1500,00 грн.

При цьому, позивач вказує, що спірне майно було реалізовано за цінами значно нижчими ніж ринкові, однак доказів на підтвердження цих доводів до суду не надано.

Поряд з цим, згідно відомостей з банківської виписки з рахунку боржника за період з 01.01.2019 по 03.08.2021 грошові кошти в якості оплати за відчужені транспортні засоби згідно зазначених вище оспорюваних договорів на рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" взагалі не надходили, що свідчить про відчуження транспортних засобів банкрута безоплатно. Доказів зворотнього до суду також не надано.

Відтак, з огляду на наведені вище обставини, враховуючи, що оскаржувані договори були укладені після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", в період ліквідаційної процедури банкрута, без відповідного погодження ліквідатора та не в порядку, визначеному КУзПБ щодо здійснення продажу майна банкрута; оскаржувані договори були укладені особою не уповноваженою на їх укладання; а також враховуючи безоплатність відчуження спірного майна банкрута за оскаржуваними договорами, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання цих договорів недійсними, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.42 КУзПБ, та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, доводи скаржника про неукладенність вказаних договорів в зв`язку з недосягненням згоди з усіх істотних умов (підписані неуповноваженою особою) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019 року, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства загалом і за змістом зазначеної норми ст.42 цього Кодексу, остання є спеціальною по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають в процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Відтак, посилання ОСОБА_1 на неможливість в даному випадку визнати неукладений правочин недійсним спростовуються матеріалами справи, встановленими судом фактами та тим, що в даній справі діють спеціальні способи захисту порушеного права боржника з особливостями, передбаченими процедурою банкрутства, яка відрізняється від позовного провадження.

Крім того, колегія суддів зауважує, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Вищевикладеним спростовуються аргументи апеляційної скарги про обрання позивачем неналежного способу захисту. При цьому, посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц є необґрунтованими, з огляду на те, що правовідносини у наведених справах не є подібними до правовідносин у даній справі за предметом позову, обставинами справи та матеріально-правовим регулюванням.

Щодо позовних вимог в частині відновлення права власності на транспортні засоби та зобов`язання набувачів цих транспортних засобів повернути їх до складу ліквідаційної маси, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.42 КУзПБ, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом так би мовити абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Отже, такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, яке існувало до укладання правочину. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, тобто має місце двостороння реституція.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимг в частині відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_2 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , та автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_25 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_26 , та зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повернути у натурі вказані транспортні засоби до складу ліквідаційної маси боржника, які є похідними від позовних вимог про визнання недійсними договорів та стосуються наслідків визнання цих договорів недійсними.

Щодо позовних вимог в частині відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , та автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , та зобов`язання ОСОБА_3 повернути у натурі вказані транспортні засоби до складу ліквідаційної маси боржника, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.

У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Позов про визнання правочину недійсним та/або про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися за умови, якщо майно залишається у сторони цього правочину. Положення частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі передачі майна власником за правочином, який є недійсним, то позов про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися лише у випадку коли майно залишається у набувача. Тобто, якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним та/або застосування наслідків реституції. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення статті 216 Цивільного кодексу України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа ТСЦ МВС №0541 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0541-207 від 28.01.2021 повідомлено що:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений, перереєстровано на ОСОБА_1 , на підставі ДКП виписаного в СГ № 3318 від 16.04.2020;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений, перереєстровано на ОСОБА_5 , на підставі договору виписаного в СГ № 7594/20/1761 від 21.03.2020.

Тобто, набувач - ОСОБА_3 , який набув майно за недійсним правочином, здійснив наступне відчуження даного майна третім особам.

Отже, на момент розгляду даного спору власниками вказаних транспортних засобів є не набувач майна за договорами купівлі-продажу від 27.02.2020 ( ОСОБА_3 ), які визнані судом недійсними, а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які набули право власності на вказані транспорті засоби на підставі договорів від 16.04.2020 та від 21.03.2020 відповідно (т.46, а.с. 34,36).

Оскільки, наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які не брали участі в правочині, не може бути покладено обов`язок щодо повернення майна за цими правочинами, тобто застосування правового механізму, передбаченого статею 216 Цивільного кодексу України (реституції) є неможливим.

Повернення спірних транспортних засобів в ліквідаційну масу масу боржника можливий лише шляхом використання механізму віндикації (стаття 388 Цивільного кодексу України) від осіб, у власності яких вони знаходяться. При цьому, звернення ліквідатора боржника із відповідною заявою в порядку ст.388 ЦК України є ефективним способом захисту порушених прав боржника, відповідає повноваженням ліквідатора боржника та не суперечить меті КУзПБ.

При цьому, колегія суддів зазначає, що формальний підхід до оцінки обставин справи призвів до правового пуризму, що не дозволило господарському суду першої інстанції правильно вирішити спір в цій частині та відновити баланс прав сторін недійсного правочину.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 1,2,4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 в частині позовних вимог про відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , та зобов`язання ОСОБА_3 повернути їх у натурі до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки, викладені в ньому, не відповідають обставинам справи, з огляду на що, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити частково, а рішення місцевого господарського суду в цій частині - скасувати, прийнявши нове рішення, яким в позові відмовити; в решті рішення залишити без змін

При цьому, судовий збір за розгляд апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 27 липня 2022 року у справі №902/1608/14(902/177/22) в частині позовних вимог про відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_5 , попередній номерний знак: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; та зобов`язання ОСОБА_3 повернути їх у натурі до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600; ) 7 443,00 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "07" листопада 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.