РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2022Справа № 910/5594/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (м. Київ)

до Національного університету фізичного виховання і спорту України (м. Київ)

про стягнення 182.232,30 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного університету фізичного виховання і спорту України про стягнення 182.232,30 грн заборгованості за поставлену позивачем електричну енергію у грудні 2021 року за Договором № 306/1 про постачання електричної енергії від 10.12.21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.22. відкрито провадження у справі №910/5594/22, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

04.08.22. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

11.08.22. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведено доводи на спростування тверджень відповідача.

25.08.22. від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.12.21. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено договір №306/1 про постачання електричної енергії (далі - Договір), за умовами п. 2.1. якого позивач зобов`язується постачати споживачу у 2021 році електричну енергію (товар) (код ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим Договором становлять 45.145 кВт/год.

Термін постачання товару - до 31.12.21. включно (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору його загальна ціна становить 199.992,35 грн з ПДВ. Ціна за 1 кВт/год становить 4,43 грн з ПДВ.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.3. Договору).

За умовами п. п. 5.4., 5.5. Договору оплата за електричну енергію здійснюється споживачем в грошовій формі за рахунок бюджетних коштів за умови надання постачальником рахунку, акту приймання-передачі.

Вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціну за 1 кВт/год.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.21. включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 14.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у грудні 2021 року було поставлено відповідачу електричну енергію в кількості 86.273,170 кВт/год на суму 382.224,64 грн, що відображено в Акті приймання-передачі електричної енергії № УГР00004413 від 31.12.21. та рахунку на оплату № 4610 від 31.12.21.

Відповідач заперечує споживання електроенергії за Договором у грудні 2021 року в кількості 86.273,170 кВт/год та зазначає, що споживання за цим Договором склало 45.145 кВт/год на суму 199.992,35 грн. Вказана сума відповідачем була сплачена, про що зазначає і позивач.

При цьому відповідач вказує, що у грудні 2021 року постачання електроенергії також здійснювалось на підставі укладеного між сторонами договору № 83 від 29.03.21., яким також передбачалась постачання електроенергії.

Як зазначає відповідач, споживання електроенергії обсягом 41.128,17 кВт/год здійснювалось без укладеного договору та без погодження її ціни, тож у даному випадку для розрахунку вартості такої електроенергії слід застосовувати середньозважені цини в грудні 2021 року за відомостями ДП "Оператор ринку". Відтак відповідач визнає заборгованість перед позивачем за грудень 2021 року в розмірі 196.600,79 грн.

Позивач проти таких доводів заперечує та зазначає, що постачання за договором № 83 від 29.03.21. здійснювалося до 24.12.21., а спірний обсяг відповідачем було спожито саме за Договором №306/1 від 10.12.21. (до 31.12.21. включно).

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.17. (далі - Закон).

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.18. № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Частинами 1-6 ст. 56 Закону визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:

1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 4.1. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи (п. 4.2. ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За змістом п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом п. 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч. 3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Судом встановлено, що за даними оператора системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" у грудні 2021 році позивачем було поставлено, а відповідачем - спожито електричну енергію в обсязі 127.428 кВт/год.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 01.12.21. по 24.12.21. відповідачем було спожито електроенергію за договором № 83 від 29.03.21., в обсязі 41.154,83 кВт/год за ціною 2,32586 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) на загальну суму 114.864,44 грн з ПДВ, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № УГР00004205 приймання-передачі електричної енергії від 24.12.21.

У період з 01.12.21. по 24.12.21. відповідачем було спожито електроенергію за договором №306/1 від 10.12.21., в обсязі 45.141 кВт/год за ціною 3.692 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) на загальну суму 199.992,35 грн з ПДВ, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом №УГР00004205 приймання-передачі електричної енергії від 24.12.21.

Спожитий згідно з актом № УГР00004205 приймання-передачі електричної енергії від 24.12.21. обсяг електричної енергії - 45.141 кВт/год відповідає закупленому обсягу за Договором № 306/1 від 10.12.21.

При цьому в акті № УГР00004413 від 31.12.21. зазначено період постачання - грудень 2021 року, обсяг - 86.273,17 кВт/год, ціна за 1 кВт/год (без ПДВ) - 3,692 грн, загальна вартість - 382.224,65 грн. Даний акт складено на підставі Договору № 306/1 від 10.12.21.

Відповідач при цьому заперечує споживання всього обсягу електроенергії, відображеного в акті №УГР00004413 від 31.12.21. - 86.273,17 кВт/год, на підставі Договору № 306/1 від 10.12.21.

Судом встановлено, що умовами Договору № 83 від 29.03.21. передбачено постачання електричної енергії в період з 01.04.21. по 31.12.21.

Договором № 306/1 від 10.12.21. передбачено постачання електричної енергії до 31.12.21. включно.

Позивач стверджує, що після отримання відповідачем акту №УГР00004413 від 31.12.21. (доданий до з претензії № 4500 від 24.05.22.), у випадку ненадання споживачем письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 10 днів з моменту його отримання, такий акт вважається погодженим та підписаним споживачем.

Така відмітка міститься в самому акті №УГР00004413 від 31.12.21., проте відповідні умови в Договорі № 306/1 від 10.12.21. не відображені.

Натомість, подібне застереження міститься в комерційній пропозиції, яка є додатком до Договору №83 від 29.03.21.

Вказане свідчить про необґрунтованість доводів позивача про те, що спірний акт №УГР00004413 від 31.12.21. є погодженим відповідачем у зв`язку із ненаданням ним заперечень.

Поряд з цим суд зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів направлення на адресу відповідача претензії № 4500 від 24.05.22. та спірного акту.

Судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, за яким саме договором здійснювалось постачання №УГР00004413 від 31.12.21. - Договором № 306/1 від 10.12.21. чи Договором №83 від 29.03.21.

З огляду на це, позивачем не доведено і ціни електроенергії за спірним актом та підстав її визначення - (договір № 83 чи Договір № 306/1).

При цьому сторонами до матеріалів справи не додано всього обсягу документів щодо постачання електроенергії за Договором № 83, що унеможливлює встановлення зазначених вище обставин судом самостійно.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 182.232,30 грн заборгованості за поставлену позивачем електричну енергію у грудні 2021 року за Договором № 306/1 про постачання електричної енергії від 10.12.21. є недоведеними та не можуть бути задоволені судом.

Судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко