РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2022Справа № 910/7038/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Височанської Ірини Петрівни (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Коробецького Романа Івановича (м. Дніпро)

про стягнення 207.020,86 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Височанська Ірина Петрівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Коробецького Романа Івановича про стягнення 207.020,86 грн, з яких: 75.225,86 грн штрафу та 131.795,00 грн збитків, завданих невиконанням відповідачем робіт за договором №28-07/21 від 28.07.21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.22. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

19.08.22. та 22.08.22. від позивача надійшли заяви про усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.22. відкрито провадження у справі №910/7038/22, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

26.09.22. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти позову, посилаючись на його необґрунтованість.

03.10.22. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивачем наведено доводи на спростування позиції відповідача.

12.10.22. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

24.10.22. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13.500,00 грн.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Інших заяв та клопотань до суду від сторін не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.07.21. між ФОП Височанською Іриною Петрівною (Замовник) та ФОП Коробецьким Романом Івановичем (Виконавець) укладено договір № 28-07/21 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах цього Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає зобов`язання виконати за адресою: м. Київ, провулок Лазурний, 2 А (Об`єкт) роботи з монтажу сонцезахисної системи, а Замовник зобов`язується прийняти виконані належним чином роботи та оплатити їх вартість відповідно до умов цього Договору.

Доставка елементів сонцезахисної системи до Об`єкту Замовника здійснюється силами Виконавця та за його рахунок.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи та не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п. п. 2.2.1., 2.2.5. Договору Виконавець зобов`язується:

- виконувати роботи в повному об`ємі, якісно та в строк, відповідно до цього Договору;

- негайно повідомляти Замовника про наявність непередбачених обставин, які перешкоджають здійсненню Виконавцем своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору всі розрахунки між Сторонами у рамках цього Договору здійснюються в національній валюті України - гривні шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що загальна вартість робіт за цим Договором та згідно специфікації складає 752.258,63 грн.

Відповідно до п. 3.4. Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником в наступному порядку:

- перший платіж: передоплата у розмірі 414.000,00 грн, складає 80% від загальної суми пунктів 1,2,3 згідно специфікації;

- другий платіж: передоплата у розмірі 105.077,00 грн і здійснюється Замовником в день приймання - здачі змонтованої частини сонцезахисної системи згідно пунктів 1-3 за специфікацією;

- третій платіж: передоплата у розмірі 181.781,63 грн, складає 100% від загальної суми пунктів 4, 5 згідно специфікації;

- остаточний розрахунок здійснюється у розмірі 51.400,00 грн і сплачується Замовником після підписання Сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт та Паспорту на сонцезахисну систему.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що остаточний розрахунок між Сторонами проводиться в день підписання Сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, але не пізніше 11.10.21.

Замовником у повному обсязі було сплачено відповідачу загальну вартість робіт, що підтверджується: платіжним дорученням № 676013 від 29.07.21. на суму 130.000,00 грн; платіжним дорученням № 60209 від 03.08.21. на суму 285.500,00 грн; платіжним дорученням № 135218 від 06.08.21 на суму 336.759,00 грн, всього на суму 752.259,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору Виконавець зобов`язується виконати роботи за цим Договором у строк до 11.10.21. включно. Виконавець приступає до виконання робіт з 26.07.21.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що за необхідності строк, встановлений пунктом 4.1. Договору, може бути продовжений за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 5.1. Договору факт належного виконання робіт фіксується Сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт, який складається та підписується Виконавцем, та надається для підписання Замовнику у 2 (двох) автентичних екземплярах.

Звертаючись до суду з даним позовом, Фізична особа-підприємець Височанська Ірина Петрівна зазначає, що ні 11.10.21., ні станом на дату подання цього позову до суду, роботи на об`єкті Замовника не виконані відповідачем. Поряд з цим, відсутня і будь-яка домовленість сторін Договору про продовження строку виконання робіт, тобто, має місце факт прострочення виконання робіт.

23.02.22. позивачем направлено на адресу відповідача претензію (вимогу) про розірвання договору, відповідно до якої позивач просила розірвати Договір шляхом підписання додаткових угод про таке розірвання та сплатити у строк до 03.05.22. вартість матеріалів (часткову) та невиконаних робіт у розмірі 150.000,00 грн. Дане відправлення не було вручене ФОП Коробецькому Р.І. за закінченням терміну зберігання, що підтверджується інформацією з сайту АТ "Укрпошта".

02.05.22. позивач повторно звернулась до відповідача з вимогою про розірвання договору від 26.04.22. та сплату 150.000,00 грн вартості матеріалів (часткової) та невиконаних робіт. Це відправлення також не було вручене відповідачу.

24.05.22. платіжним дорученням № 591 ФОП Коробецький Р.І. перерахував на користь ФОП Височанської І.П. 150.000,00 грн.

Як вказує позивач, для виконання робіт, які були предметом договору № 28-07/21 від 28.07.21., ФОП Височанська І.П. змушена була залучати інших підрядників. На виконання цих робіт позивачем було укладено наступні договори:

- договір поставки від 23.05.22., укладений з ТОВ "Літом" та додаткову угоду до нього № 1 від 19.07.22., відповідно до яких загальна вартість товару, який поставляється за цим Договором, складає 151.413,00 грн;

- договір підряду від 23.05.22., укладений з ТОВ "Літом" на виконання робіт загальною вартістю 17.520,00 грн;

- договір підряду від 22.06.22., укладений з Чернявським А.Л. на виконання робіт загальною вартістю 112.862,20 грн.

Відтак, на покупку непридбаного, але оплаченого ФОП Височанською І.П. обладнання, а також виконання всіх робіт, які були предметом договору підряду з відповідачем, позивач витратила 281.795,00 грн, з яких Коробецьким Р.І. відшкодовано тільки 150.000,00 грн. Залишок непогашеної суми склав 131.795,00 грн.

23.07.22. позивач звернулась до відповідача з вимогою про сплату штрафу за порушення Договору в розмірі 75.225,86 грн, та збитків, які виникли внаслідок невиконання Договору в розмірі 131.795,00 грн. зазначена претензія була отримана відповідачем 27.07.22., проте залишена без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивачем подано дану позовну заяву про стягнення з відповідача означених сум.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що ним було виконано роботи за Договором, проте у процесі передачі результатів виконаних робіт Замовнику, у позивача виникли претензії щодо якості виконаних робіт, які вона виклала у вимозі про розірвання договору від 23.02.22.

Відповідно до зазначеної вимоги, вартість матеріалів та невиконаних робіт за договором складає 150.000,00 грн, у зв`язку з чим Замовник просила повернути відповідну зазначену суму та підписати Додаткову угоду до договору про розірвання договору і врегулювання питань щодо невиконання зобов`язань за Договором.

Відповідач вказує, що ця вимога не була ним отримана у зв`язку з військовим вторгненням російської федерації на територію України 24.02.22.

Електронний варіант повторної вимоги від 26.04.22. відповідачем на початку травня 2022 року та в паперовому вигляді - 07.07.22.

З метою врегулювання спору, між сторонами було підписано запропонований Замовником проект Додаткової угоди від 26.04.22. до Договору, згідно з якою сторони дійшли взаємної згоди про розірвання Договору у зв`язку із порушенням Виконавцем строку виконання робіт, встановленого п. 4.1. Договору.

Згідно з п. 2 вказаної угоди сторони погодили, що позивач виконує роботи, передбачені Договором, за свій рахунок та власними силами та/або із залученням третіх осіб, натомість відповідач зобов`язався відшкодувати 150.000,00 грн у якості часткової компенсації вартості матеріалів та невиконаних робіт. Зазначене відшкодування здійснюється у строк до 03.05.22.

Платіжним дорученням від 24.05.22. № 591 відповідач сплатив позивачу 150.000,00 грн.

Відповідно до п. п. 4-6 Додаткової угоди, з моменту набрання нею чинності зобов`язання сторін, що виникли з Договору, припиняються і Сторони не вважають себе пов`язаними будь якими правами та обов`язками. Сторони не мають вимагати права повернення того що було виконане ними за Договором до моменту його розірвання. Обов`язки сторін повинні бути виконані в наступному порядку - Замовник: відсутні; Виконавець: частково компенсує Замовнику вартість матеріалів та невиконаних робіт на суму 150.000,00 грн.

Відповідач вказує, що після сплати ним 150.000,00 грн відповідно до Додаткової угоди, зобов`язання між сторонами припинились, жодних претензій під час підписання зі сторони позивача пред`явлено не було, як і вимог про відшкодування шкоди за несвоєчасне виконання робіт та сплати штрафних санкцій.

Відповідач також заперечує факт понесення позивачем збитків у зв`язку із залученням інших підрядників для закінчення робіт, оскільки у специфікаціях до відповідних договорів номенклатури робіт та обладнання не співпадають з номенклатурами, які зазначені у специфікації Договору №28-07/21 від 28.07.21.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.837-864 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, строки виконання робіт за Договором були погоджені в п. 4.1. до 11.10.21. включно, проте відповідачем у повному обсязі роботи виконані не були.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Частиною 1 ст. 853 ЦК України унормовано, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (ч. 4 ст. 853 ЦК України).

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, у тому числі укладені позивачем договори поставки від 23.05.22. та договір підряду від 23.05.22., укладені з ТОВ "Літом", договір підряду від 22.06.22., укладений з ОСОБА_2 , суд дійшов висновків про те, що за спірним Договором №28-07/21 від 28.07.21. відповідачем було виконано частину робіт, проте ні детального обсягу виконаних робіт, ні їх вартості матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 131.795,00 грн збитків, позивач зазначає, що дана сума є понесеними нею витратами, необхідними для виконання робіт за Договором.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до наведених положень чинного законодавства для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди, необхідною є наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірні дії або бездіяльність особи; завдання шкоди та її розмір; безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою; вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У той же час саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд встановив, що перелік обладнання та робіт, що зазначені у договорах поставки від 23.05.22., підряду від 23.05.22., та від 22.06.22., не є тотожними за найменуванням та кількістю такому обладнанню та роботам, що передбачені у специфікації до спірного Договору №28-07/21 від 28.07.21.

Відповідно до частин 1, 2 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 3 статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Як встановлено статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували розмір завданих позивачу збитків у зв`язку із порушенням умов Договору відповідачем, обсяг та вартість виконаних та невиконаних відповідачем робіт, а також доказів на підтвердження переліку робіт, які були необхідними для завершення таких робіт та їх вартість.

За таких обставин, суд встановив відсутність усього необхідного складу елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для відшкодування збитків згідно зі ст. 22 ЦК України.

Відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 131.795,00 грн збитків, завданих невиконанням відповідачем робіт за договором №28-07/21 від 28.07.21.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 75.225,86 грн штрафу за порушення строків виконання робіт за договором №28-07/21 від 28.07.21., суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що у випадку порушення Виконавцем загального терміну виконання робіт, встановленого п. 4.1 цього Договору, Виконавець на письмову вимогу Замовника сплачує на його користь штраф, зокрема, у розмірі 10 % від загальної вартості робіт у разі, якщо порушення загального терміну виконання робіт відбулося на 20 робочих днів і більше.

У той же час із наданої відповідачем до матеріалів справи копії Додаткової угоди про розірвання Договору вбачається, що з моменту набрання нею чинності зобов`язання сторін, що виникли з Договору, припиняються, і Сторони не вважають себе зобов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли із Договором (п. 4 Додаткової угоди).

Пунктом 6 Додаткової угоди сторони погодили обов`язки виконавця, які мають бути ним виконані, а саме, сплата позивачу 150.000,00 грн.

Проаналізувавши дану Додаткову угоду, суд звертає увагу на те, що остання була складена саме позивачем, який запропонував відповідні умови і які були прийняті відповідачем, зокрема, і про припинення зобов`язань, що виникли з Договору, в тому числі й про сплату штрафів згідно з п. 6.3. Договору, та часткової компенсації відповідачем частини вартості матеріалів та невиконаних ним робіт.

У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми штрафу за порушення Договору, та відмовляє в задоволенні такої позовної вимоги.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.10. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не можуть бути задоволені судом у зв`язку з їх недоведеністю (в частині розміру заподіяних збитків) та необґрунтованістю (в частині стягнення штрафу.

Інші доводи і твердження учасників справи до уваги судом не прийняті як такі, що не відносяться до предмету доказування у даному спорі та не спростовують вищенаведених висновків суду.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко