ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/23/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., при секретарі судового засідання Матіяш М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", вул.Промислова, 4, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77306

до відповідача: Комунального підприємства "Водотеплосервіс", вул. Окружна, 8, м.Калуш, Івано-Франківська область, 77300

про стягнення заборгованості у розмірі 26479455,23 грн, з яких: 24088294,95 грн - основного боргу за отримані в період з грудня 2019 по жовтень 2021 послуги з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод, 701746,13 грн - 3% річних, 1689414,15 грн - інфляційних втрат,

представники сторін в судове засідання не з`явилися

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" про стягнення заборгованості у розмірі 26479455, 23 грн., з яких: 24088294, 95 грн. - основного боргу за отримані в період з грудня 2019 по жовтень 2021 послуги з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод, 701746, 13 грн. - 3% річних, 1689414, 15 грн. - інфляційних втрат.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2022 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; встановлено відповідні строки для подачі сторонами відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

18.02.2022 від Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 15.02.2022 (вх.№ 2648/22).

15.04.2022 від Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву від 13.04.2022 (вх.№4312/22).

В судовому засіданні 17.10.2022, розгляд справи по суті завершено, судом ухвалено рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року позивачем були надані послуги з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод, однак, відповідач в повному обсязі не розрахувався за отримані послуги, внаслідок чого борг відповідача за вказаний період становить 24088294, 95 грн. За порушення строків оплати за надані послуги, позивачем нараховано відповідачу 701746, 13 грн 3% річних та 1689414, 15 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

У відзиві на позов зазначає про те, що заборгованість перед ТОВ «Карпатнафтохім» виникла у зв`язку з недостатністю коштів на рахунках з спеціальним режимом використання, що в свою чергу обумовлено неплатежами різних категорій споживачів та не профінансованими пільгами і житловими субсидіями населенню, а сплатити суму боргу в розмірі 24088294,95 грн з власних коштів КП «Водотеплосервіс» не має можливості, так як станом на сьогоднішній день щодо КП «Водотеплосервіс» на виконанні перебуває три зведених виконавчих провадження.

Також вказує, що за період з грудня по жовтень місяці 2019-2021 років КП «Водотеплосервіс» передало на очисні споруди ТОВ «Карпатнафтохім» - 7929458 тис. м3 стічної води. Однак, реалізованими водовідвідними стоками, що використовувалися для господарсько-побутових потреб за цей період часу за даним КП «Водотеплосервіс» є значно менші об`єми. Відтак, залишковий об`єм стічної води складає дренажно-колекторна вода Даний вид стічної води не використовувався для господарсько-побутових потреб. Витрати на очищення дренажно-колекторних вод не було враховано у тариф за послуги очищення стічних вод. Окрім того, така послуга з очистки дренажно-колекторної води не передбачена і самим договором між сторонами. Відтак, оплата за очистку дренажно-колекторської стічної води не закладалися в тариф КП «Водотеплосервіс», тому механізму оплати за очищення такої води у відповідача немає.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (виконавець) та Комунальним підприємством "Водотеплосервіс" Калуської міської ради (замовник) укладено договір на централізоване водовідведення в частині очищення стічних вод від 16.06.2014 № А201404639.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод, а замовник оплачує послуги, що будуть надані в межах даного договору.

Пунктами 3.2 та 3.3 договору встановлено, що на сумарну кількість стічних вод, що підлягає оплаті, оформляється двосторонній акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими особами обох сторін в перший робочий день місяця, наступного за звітним та є підставою розрахунків за надані поснути. У випадку необґрунтованої відмови замовника від оформлення та підписання акта приймання-передачі наданих послуг виконавця, згідно з показниками приладів обліку (або розрахунку), складає та односторонньо підписує акт приймання-передачі наданих послуг, який є підставою дія оплати замовником наданих послуг.

Згідно пунктів 3.4, 3.5 договору тариф на послуги з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод на момент укладення договору становить 1,54 грн (без ПДВ) за 1 м. куб. та ПДВ в розмірі, визначеному згідно чинного законодавства України. Оплата замовником вартості послуг з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод проводиться за фактично очищені виконавцем стічні води до 25 числа кожного місяця наступного за звітним, на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного сторонами відповідно до п. 3.2 договору, або акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного виконавцем у випадку передбаченому п. 3.3 договору, шляхом сплати коштів на розрахунковий рахунок виконавця, що вказаний в договорі.

У відповідності до пунктів 7.1 та. 7.3 договору даний договір набуває чинності з 01.07.2014 та діє до 31.12.2014 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору, протягом одного місяця до закінчення дії договору, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, які в ньому передбачені. У випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору, протягом одного місяця до закінчення дії договору, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, які в ньому передбачені.

Між сторонами також укладено додаткову угоду від 01.11.2018 до договору, якою змінено ціну на послуги, у відповідності до тарифів згідно рішення виконавчого комітету Калуської міської ради № 230 від 23.10.2018 Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення ТОВ "Карпатнафтохім".

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по даному договору, позивач у 2020 році звертався з позовною заявою до Господарського суду Івано-Франківської області про розірвання договору з цих підстав. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2020 № 909/33/20, яке залишено без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020, позов задоволено, договір №А201404639 від 16.06.2014 розірвано.

Враховуючи те, що відповідач забезпечує споживачів м. Калуш послугами з водотеплопостачання та водовідведення, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" є єдиним підприємством, що забезпечує очищення стічних вод м. Калуш, позивачем після розірвання договору продовжували надаватися послуги, що зафіксовано шляхом укладання та підписання актів надання послуг.

Надання позивачем послуг з очищення стічних вод за період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року підтверджується актами на надання послуг з очищення стічних вод за вказаний період.

Відповідачем, за отримані послуги з очищення стічних вод за період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року, було проведено часткову оплату на суму 271000 грн. Таким чином, відповідач станом на день вирішення спору не здійснив оплату отриманих від позивача за період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року послуг з централізованого водовідведення в частині очищення стічних вод в сумі 24088294, 95 грн, що не заперечується відповідачем.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

В силу ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли зобов`язальні відносини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як визначено у ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно норм ЦК та ГК України відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення боржника від обов`язку виконати грошове зобов`язання по оплаті робіт чи послуг, які прийняті ним без зауважень.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Щодо тверджень відповідача про те, що оплата за очистку дренажно-колекторської стічної води не закладена в тариф Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", суд зазначає що в матеріалах справи відсутні докази оскарження даних тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, отже, такі тарифи є діючими на час розгляду справи.

Враховуючи вищезазначені нормами законодавства та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 24088294, 95 грн за надані позивачем послуги згідно актів наданих послуг за період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці розміру нарахованих позивачем сум 3% річних судом встановлено, що позивачем при здійснені такого допущено помилки. Так, позивачем у розрахунку 3 % річних за актами наданих послуг за 2020 рік, не враховано, що 2020 рік є високосним, тому кількість днів у році становить 366. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : кількість днів у році : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, отже, позивачем не вірно обчислено 3 % річних по актах на надання послуг за 2020 рік.

Також позивачем допущено арифметичну помилку у підрахунку підсумку за наведеним розрахунком по кожному з періодів нарахування. Так, загальна сума вказаних позивачем у розрахунку чисел становить 1230778,28 грн, однак, позивачем вказано 701746,13 грн.

За розрахунком суду 3 % річних становить 703842,96 грн.

Враховуючи те, що суд не вправі виходити за межі позовних вимог, до задоволення підлягає стягнення 3 % річних в сумі 701746,13 грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем застосовано невірні сумарні індекси інфляції, а саме 105 % за січень 2020 грудень 2020 року, 109,4 % за січень 2021 жовтень 2021 року.

Згідно даних Державної служби статистики України, сукупний індекс інфляції за січень 2020 грудень 2020 року становив 104,992329 %, за січень 2021 жовтень 2021 року 108,491248 %.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат. Згідно проведеного судом перерахунку, інфляційні втрати становлять 1588242,87 грн.

В решті суми інфляційних втрат, заявленої до стягнення слід відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Слід зазначити, що в господарський процес впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

За встановлених судом обставин справи, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 24088294,95 грн основного боргу, 701746,13 грн 3% річних, 1588242,87 грн інфляційних втрат. В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами, встановленими п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 26479455, 23 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради (вул. Окружна, 8, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300; ідентифікаційний код 32364207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (вул. Промислова, 4, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77306; ідентифікаційний код 331294 (двадцять чотири мільйони вісімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 95 коп. - основного боргу, 701746 (сімсот одну тисячу сімсот сорок шість) грн 13 коп. 3 % річних, 1588242 (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч двісті сорок дві) грн 87 коп. інфляційних втрат, 395674 (триста дев`яносто п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 25 коп. судового збору.

В частині стягнення 101171,28 грн інфляційних втрат - відмовити.

Судовий збір в сумі 1517,57 грн залишити за позивачем.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.11.2022

Суддя Неверовська Л.М.