ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. Справа №914/61/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді Бойко С.М.,

Суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г., секретар судового засідання Яремко О.А.,

явка учасників справи:

від позивача: Козич В.Л. (довіреність № 904-2021-8311 від 30.12.2021)

від відповідача: Держицький І.Р. (ордер серія ВС № 1108592 від 08.02.2022)

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» за № 5560/2/а від 14.07.2022

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2022 суддя: Король М.Р. м. Львів, повний текст рішення складено 06.06.2022

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД»

про стягнення 872 335,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

05.01.2022 у Господарський суд Львівської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (надалі - ТОВ «Львівенергозбут») з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (надалі - ТОВ «СІЛЬПО-ФУД») про стягнення 872 335,94 грн. штрафних санкцій за дострокове розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не має права на дострокове розірвання договору, окрім випадку, передбаченого у пункті 13.2 договору. Проте змінивши електропостачальника з 01.01.2021, відповідач достроково розірвав договір з підстав, не передбачених договором, що відповідно до вимог пункту 13.3 договору та комерційної пропозиції № 5 нараховано штраф в сумі 872 335,94 грн.

Правовою підставою позову зазначено ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 629 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.05.2022 відмовлено в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору, з підстав, передбачених умовами договору, за яких договір на постачання електричної енергії може бути розірваний за ініціативи споживача, в тому числі внаслідок реалізації права на зміну електропостачальника.

Умовами договору, передбачено право споживача на вільний вибір електропостачальника та на дострокове розірвання договору, а тому відповідач діяв у межах, визначених як Правилами, так і Законом України "Про ринок електричної енергії", а тому відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що положеннями ч.7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.п. 3.2.7.,6.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, п.13.3 договору та комерційної пропозиції №5 передбачено право електропостачальника застосовувати до споживача штраф за дострокове розірвання/припинення договору з ініціативи споживача внаслідок зміни ним електропостачальника до закінчення строку дії договору, а не порушення процедури зміни постачальника, на що помилково покликається суд в оскаржуваному рішенні.

За змістом п.6.1.1. Правил, ч.5 ст. 72 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.10.1. договору споживач вільний у будь який час змінити електропостачальника достроково, однак, з тією відмінністю, що споживач має право змінити електропостачальника достроково до закінчення строку дії договору зі сплатою штрафу або змінити електропостачальника без сплати штрафу на умовах, передбачених в комерційній пропозиції, абз.3 п.6.1. Правил.

Оскільки між сторонами укладено строковий договір із фіксованим терміном дії - до 31.12.2022, а відповідач реалізував своє право на зміну електропостачальника до закінчення строку дії договору, мало місце дострокове розірвання договору з ініціативи споживача, що є безумовною підставою для застосування позивачем до відповідача штрафу згідно з п.13.3. договору та умов комерційної пропозиції. При цьому, в умовах застосування штрафу відсутня фраза "у випадках не передбачених умовами договору", на які покликається суд в рішенні.

Посилається на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 04.02.2020 у справі № 914/545/19, за змістом яких штраф за дострокове розірвання договору не є обмеженням/фінансовим зобов`язанням за зміну постачальника.

Узагальнені заперечення відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що місцевим господарським судом досліджено докази в справі та надано належну правову оцінку. Вважає, що відповідачем не порушено вимоги норми Правил роздрібного ринку електричної енергії, попереджено позивача про зміну електропостачальника в строк більш, ніж двадцять один календарний день, що підтверджується листом за № 1123/04 від 09.12.2020 .

Звідси, відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій до відповідача, оскільки спірний договір припинив свою дію в силу вимог закону, умов договору.

У судове засідання 26.10.2022 учасники справи з`явились.

Представник позивача пітримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати. Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається.

Відповідач 19.12.2018 року підписав заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (т. 1 а. с. 17) на умовах Комерційної пропозиції постачальника № 5.

Початок постачання з 01.01.2019. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором про постачання електричної енергії споживачу і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. (далі по тексту - Правила) та є однаковими для усіх споживачів.

Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Отже, між сторонами в справі виникли договірні відносини на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу (надалі договір) шляхом підписання відповідачем Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції Постачальника №5 «тарифний план БАЗОВИЙ з тарифом ОСР (передоплата)», за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача. Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Відповідно до п.3.2. договору споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку (п.п. 10), перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником (п.п. 13).

За змістом пункту 13.1 договору його укладено на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Договір від 19.12.2018 укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набрав чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання (пункт 13.1). Так, згідно з Комерційною пропозицією № 5 від 10.12.2018 (т. 1 а. с. 18-20) договір діяв з моменту набрання чинності до 31.12.2019.

Позивач 10.06.2019 надіслав відповідачеві на електронну адресу лист, у якому повідомив про внесення 01.07.2019 змін до комерційної пропозиції та долучив проект таких змін.

В повідомленні позивач посилався на пункт 13.2 Договору в контексті права споживача розірвати договір (т. 1 а.с. 28). Відповідач отримав лист позивача 10.06.2019, що підтверджується повідомленням про надходження листа відповідачеві ( т. 1 а.с. 29).

Відповідно до п. 13.2 договору постачальник має повідомити про зміну будь-ких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з уразуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

У зміненій редакції Комерційної пропозиції № 5 (т. 1 а.с. 73-75), серед іншого, позивач змінив строк дії Договору, зазначивши, що такий діє до 31.12.2022.

У комерційній пропозиції від 01.07.2019 №5, що згодом була обрана, деталізовано умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності штрафної санкції та порядку визначення розміру можливого штрафу в розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору (абз. 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

Після 01.07.2019 відповідач продовжував споживати електроенергію, поставлену позивачем, про що свідчать рахунки за електричну енергію, поставлену грудні 2020 року ( т. 1 а. с. 35), отже прийняв нову комерційну пропозицію від 01.07.2019 №5.

Відповідач повідомив позивача про зміну електропостачальника листом за № 1123/04 від 09.12.2020 (т. 1 а. с. 79).

ТОВ «Сільпо-Фуд» з 01.01.2021 (лист - повідомлення про зміну постачальника електричної енергії подано ТОВ «Львівенергозбут» 09.12.2020) змінив постачальника електричної енергії, в строк, що становить не менше 21 дня, повідомивши про таку зміну нового та попереднього електропостачальників.

24.12.2020 листом вих. №145-07-6691 ПрАТ «Львівобленерго» в порядку п.6.1.9. ПРРЕЕ повідомив ТОВ «Львівенергозбут» про отримання запиту на зміну електропостачальника для споживача.

Позивач надіслав відповідачеві лист від 07.04.2021 (т. 1 а. с. 81), у якому повідомив про нарахування штрафу за дострокове розірвання договору в розмірі 872 335,94 грн. та необхідність його сплати.

Звертаючись з позовом у цій справі, позивач стверджував про те, що за умовами договору та комерційної пропозиції і з врахуванням абзацу третього пункту 6.1.3 Правил він має право нарахування відповідачу штрафу за дострокове розірвання/припинення договору.

Натомість відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказав на відсутність можливості стягнення штрафу за правомірну поведінку, яка виявилась у реалізації права на зміну електропостачальника відповідно до чинного законодавства та умов договору.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору в цьому випадку є стягнення штрафних санкцій за дострокове розірвання спірного договору до закінчення дії договору (такий діє до 31.12.2022).

Так, зокрема п. 10.1 спірного договору передбачено, що споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така заміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Дія договору припиняється у випадку зміни електропостачальника (п. 13.5 договору).

Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови (п. 13.2 договору). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.1 Правил споживач електричної енергії має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та цими Правилами.

Пунктом 6.1 (підпункти 6.1.1 - 6.1.3) Правил передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з підпунктом 6.1.3 пункту 6.1 Правил встановлено, що якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника, споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Таким чином, вимогами закону передбачено право на дострокове розірвання договору за ініціативою споживача в разі зміни електропостачальника.

Водночас гарантоване право споживача на вільну зміну постачальника електричної енергії не обмежується, адже в абзаці четвертому (станом на момент зміни відповідачем постачальника - абзац третій) пункту 6.1.13 Правил, а також у комерційній пропозиції від 01.07.2019 № 5, яка містить аналогічне положення, передбачено законну можливість уникнути договірної відповідальності у вигляді штрафних санкцій шляхом зміни електропостачальника до моменту закінчення дії строкового договору про постачання електричної енергії.

Оскільки споживач (відповідач) з 01.01.2021 року за своєю ініціативою змінив електроспостачальника під час дії договору про постачання електричної енергії, укладеного з ТОВ «Львівенергозбут» строком до 31.12.2022 (дата закінчення дії договору), листом за № 1123/04 від 09.12.2020 повідомив ТОВ «Львівенергозбут», що з 01.01.2021 змінює постачальника електричної енергії та переходить на постачання до ТОВ «Д.Трейдінг», за 21 день до такої зміни мало місце дострокове розірвання договору, що має наслідком припинення дії договору з позивачем, з ініціативи споживача.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом частин першої та четвертої статті 179 ГК України майново - господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).

В зв`язк з тим, що договір на постачання електричної енергії, що укладений між сторонами кваліфікується як типовий договір, де сторони вправі конкретизувати його вимоги, проте не шляхом встановлення вимог, що заперечують право споживача на вільне волевиявлення щодо дострокового розірвання договору із дотриманням процедури встановленої законом та договором (п. 10.1 договору) на умови, за яких споживаж вправі ініціювати розірвання договору лише за 21 день до 31.12.2022(строк закінчення договору, що укладений між сторонами), то висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для покладення господарсько-правової відповідальності на відповідача відповідає змісту правовідносин, що склалися між сторонами.

Отже, тлумачення умов укладеного між сторонами договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку із положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах. (відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18).

Згідно зі статтею 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (аналогічну правову позицію викладено у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18).

Враховуючи ту обставину, що відповідач діяв у межах, визначених як Правилами, так і Законом України «Про ринок електричної енергії», та вимогами укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу за № 54726 від 19.12.2018 (п.10.1 ) відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що висновок про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій ґрунтується на відсутності протиправності дій споживача власне в контексті факту зміни електропостачальника (дострокового припинення договору), а не дотримання правил (процедури) такої зміни.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не враховано висновків Верховного Суду викладених у постанові від 04.02.2020 у справі № 914/545/19 апеляційний господарський суд зазначає.

Постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 914/545/19 рішення Господарського суду Львівської області від 10.07.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2019 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області, відтак, покликання апелянта на дану постанову як на судову практику є недоцільним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому суд враховує їх як обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, то судовий збір в розмірі 19 627,56 грн., сплачений позивачем за подання апеляційної скарги покладається на нього.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" за № 5560/2/а від 14.07.2022 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2022 у справі №914/61/22 - залишити без змін.

Судовий збір у розмірі 19 627,56 грн. за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 04.11.2022