ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022м. ДніпроСправа № 904/794/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" (51909, м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. С.Х.Горобця,1; ідентифікаційний код 0576620)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" (49127, м. Дніпро, вул. Макарова, б.1Б, кв. 14; ідентифікаційний код 25022793)

про стягнення 59 383 грн. 01 коп.

Без виклику представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №751/22 від 16.03.2022) до відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" про стягнення 59 383 грн. 01 коп., що складає:

- 9 358 грн. 43 коп. - пені за порушення строку реєстрації та надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за операціями, які здійснені по поз. 1-30, 32-47 Специфікації № 3 на поставку продукції від 05.08.2021 до Договору, згідно пункту 6.18 Договору;

- 6 892 грн. 36 коп. - пені за порушення строку реєстрації надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за операціями, які здійснені по поз. 31 Специфікації №3 на поставку продукції від 05.08.2021 до Договору, згідно пункту 6.18 Договору;

- 22 054 грн. 68 грн. - грошових коштів в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) Покупця, пов`язаних із недотриманням постачальником своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктом 9.10 Договору, згідно з пункту 6.12 Договору;

21 077 грн. 54 коп. - порушення обов`язку щодо дотримання порядку складання та реєстрації податкових накладних, за операціями по договору поставки № 774438 від 28.05.2021 та оформленими видатковими накладними № 3405 від 22.09.2021 та № 3406 від 22.09.2021. а також видатковою накладною № 3465 від 02.11.2021.

Також просить стягнути з відповідача 2 481 грн. 00 коп. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.10.2022, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 49127, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Макарова, буд. 1Б, кв. 14 на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачеві (а.с.110).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 21.03.2022, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 05.04.2022 без зазначення причини повернення (а.с.94-96)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

При цьому, суд окремо звертає увагу, що з 01.01.2020 набрали чинності зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 1149 від 27.12.2019, відповідно до яких:

- рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 991 Правил);

- рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 992 Правил).

Таким чином, зберігання відділенням АТ "Укрпошта" поштових відправлень суду, які є "Судовими повістками" в розумінні чинного законодавства України в період більше, ніж три робочі дні, а також їх повернення із непередбачених для "Судових повісток" причин є неправомірним. Більше того, такі дії зумовлюють порушення права позивача на своєчасне вирішення справи судом.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022 було надіслано судом 21.03.2022 та оприлюднено 22.03.2022.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості в період з 22.03.2022 по 26.10.2022 ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 21.03.2022, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 21.03.2022 була доставлена на електронну адресу відповідача - - 21.03.2022 (а.с.99).

Однак, станом на 26.10.2022 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядалася відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Акціонерним товариством "ДніпроАЗОТ", як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсервіс", як постачальником, було укладено Договір поставки від 24.02.2021 №774144 (надалі - Договір) (а.с.46-57).

Постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим Договором (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невід`ємними частинами (додатками) даного Договору.

Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку продукції до Договору. Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, може бути за взаємною згодою сторін шляхом підписання сторонами додаткової угоди до Договору, а також на умовах та в порядку, передбачених відповідною специфікацію на поставку продукції до Договору (пункт 2.1. Договору).

Оплата поставленої продукції здійснюється покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України. Безготівкові розрахунки сторін за Договором здійснюються за участю банків у відповідності до правил та стандартів, що існують на території України, у тому числі шляхом здійснення гарантованих платежів (пункт 2.3. Договору).

Оплата поставленої продукції здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості поставленої продукції на поточний рахунок постачальника по факту поставки продукції та отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обов`язковому порядку відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. У разі неотримання покупцем необхідних документів від постачальника, строк оплати поставленої продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів (пункт 2.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору строки поставки продукції узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції по Договору. Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на продукцію. Право власності на продукцію та ризики її загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві, що підтверджується підписанням видаткової накладної на продукцію, якщо інше письмово не буде узгоджено сторонами.

Відповідно до специфікації від 05.08.2021 №3 на поставку продукції сторони узгодили до поставки продукцію в асортименті (47 позицій), яка підлягає переданню (поставці) постачальником покупцю за Договором на загальну суму, з урахуванням ПДВ - 126 588 грн. 55 коп. (а.с. 56-57).

Як вбачається, відповідачем на виконання умов Договору було здійснено поставку продукції позивачеві, що підтверджується видатковими накладними:

- від 22.09.2021 №3405 на загальну суму 16 683 грн. 72 коп., в тому числі ПДВ - 2 780 грн. 62 коп.; (а.с.60);

- від 22.09.2021 №3406 на загальну суму 88 913 грн. 54 коп., в тому числі ПДВ - 14 818 грн. 92 коп. (а.с.61-62);

- від 02.11.2021 №3465 на загальну суму 20 868 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ - 3 478 грн. 00 коп. (а.с.68).

Постачальник зобов`язаний протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим Договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України та інших вимог законодавства України, у тому числі з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 9.10. Договору).

Згідно з листом від 10.01.2022 №10-01/2 відповідачем повідомлено позивача, про те, що: - 28.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" отримано від органів ДФС рішення про невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку; - комісією регіонального рівня відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку; - Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" надано відповідні документи в органи ДФС, що спростовують інформацію про критерії ризиковості платника податку, на що отримано відмову; - у зв`язку з поданням позову до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" тимчасово призупиняє свою господарську діяльність з 01.01.2022 (а.с.72).

Відповідно до претензії (вимоги) від 11.01.2022 №016/1/ГК позивач просить відповідача протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання претензії сплатити на користь Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" пеню у розмірі 10 759 грн. 30 коп. за порушення умов пункту 9.10. Договору щодо строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 6.18. Договору та перерахувати грошові кошти за порушення пункту 9.10. Договору (порушення строку надання зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних), згідно з пунктом 6.12. Договору, у розмірі 22 067 грн. 01 коп. (а.с.73-78).

Відповідач відповіді від 11.01.2022 №016/1/ГК на претензію позивача зазначає, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" відсутні неправомірні дії щодо порушення вимог відносно порядку та строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН та посилається на таке: - Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" з 04.02.1998 перебуває на обліку як платник податків, а з 03.02.1997 перебуває на обліку як платник єдиного внеску в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Правобережна ДПІ (Чечелівський район м. Дніпра); - 28.09.2021 Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №23900; - для прийняття контролюючим органом рішення про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" з реєстру платників, які відповідають критеріям ризиковості, контролюючому органу надано вичерпні пояснення та первинно-бухгалтерську документацію; - за результатами розгляду пояснень та копій документів Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних винесено Рішення від 09.11.2021 №28009 про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку - п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" надано документи в неповному обсязі; - станом на 18.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо визнання протиправним та скасування Рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків від 28.09.2021 року за №23900 та від 09.11.2021 року № 28009 щодо включення до переліку ризиковості платника податків Товариства обмеженою відповідальністю "Югсервіс" та зобов`язати Головне Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області виключити Товариство обмеженою відповідальністю "Югсервіс" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку; - ухвалою від 20.12.2021 року провадження по справі №160/24217/21 було відкрито та призначено до розгляду (а.с.79-81).

Як вбачається, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/24217/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (згідно Єдиного державного реєстру судових рішень) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" задоволено повністю та ухвалено:

- визнати противоправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків від 28.09.2021 року № 23900 щодо включення до переліку ризиковості платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс";

- визнати противоправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків від 09.11.2021 року № 28009 щодо включення до переліку ризиковості платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс";

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а, ) виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" (49127, м.Дніпро, вул. Макарова, буд. 1 Б, кв. 14, ) з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" (49127, м.Дніпро, вул. Макарова, буд. 1 Б, кв. 14, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а, ).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення набрало законної сили 21.06.2022.

Позивач вважає, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором щодо строків реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим нараховано пеню, грошові кошти в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, що і стало причиною звернення до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 2, частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 6.12. Договору сторони домовилися, що у випадку невиконання чи недотримання постачальником будь-якого зі своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3., 4.2., 4.8., 6.5., 6.7., 6.23., 9.3., 9.4., 9.7., 9.9. - 9.12., 9.14.-9.16. Договору, постачальник зобов`язується на вимогу покупця перерахувати на користь покупця грошові кошти у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) покупця, пов`язаних із недотриманням постачальником своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3., 4.2., 4.8., 6.5., 6.7., 6.23., 9.3., 9.4., 9.7., 9.9. - 9.12., 9.14.-9.16. Договору. Сторони домовилися, що сплата постачальником покупцю коштів згідно з цим пунктом Договору здійснюється у безпосередньому порядку не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дати направлення покупцем вимоги постачальнику і є самостійним грошовим зобов`язанням постачальника перед покупцем за цим Договором.

Згідно з пунктом 6.18. за кожний день прострочення постачальником строку складання, реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання покупцю зареєстрованої податкової накладної, встановленого в пункті 9.10. Договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,05% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до Договору, за кожний день прострочення виконання зобов`язань

Відповідно до пункту 201.1, абзаців 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник ПДВ зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, встановлюючи відповідальність постачальника у вигляді пені та компенсації можливих витрат (втрат) покупця сторони тим самим фактично передбачили компенсацію позивачеві негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання позивачем у зв`язку з цим податкового кредиту.

Тобто передбачена пунктами 6.12, 6.18. Договору відповідальність постачальника не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає в разі невиконання постачальником вимог податкового законодавства.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача протягом 3 календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за Договором, скласти та надати позивачеві податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України та інших вимог законодавства України, у тому числі з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах №913/272/18, №908/3565/16, № 917/799/17.

Частинами 1 і 2 статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як вбачається, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/24217/21 набрало законної сили 21.06.2022.

Норми статті 1291 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанови Верховного Суду від 03.08.2021 у справі № 904/2425/20, від 27.07.2021 по справі № 910/6161/20, від 27.07.2021 по справі № 910/4436/19, від 29.06.2021 по справі № 910/11287/16, від 18.06.2021 по справі № 910/16898/19 та ін.).

Отже, на думку суду вина відповідача щодо не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня, оскільки відповідач не порушив вимог податкового законодавства, а ДФС України реалізувала своє право за законом щодо зупинення реєстрації податкових накладних, тому відповідач не вчинив помилкових (неправомірних) дій з приводу реєстрації податкових накладних.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволені позову Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" (51909, м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. С.Х.Горобця,1; ідентифікаційний код 0576620) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс" (49127, м. Дніпро, вул. Макарова, б.1Б, кв. 14; ідентифікаційний код 25022793) про стягнення 59 383 грн. 01 коп.

2. Судові витрати у справі віднести за рахунок Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" (51909, м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. С.Х.Горобця,1; ідентифікаційний код 0576620).

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

31.10.2022