ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/38/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,
за участю секретаря судового засідання Кропивницького Н.М.
Розглянув матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Вінниця, м. Вінниця

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 950 301,45 грн

За участю представників сторін:
позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Енера Вінниця звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 950301,45 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період з жовтня по листопад 2021 року включно, посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору №ЗК-83№119/21 від 24.05.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Лучко Р.М.

Ухвалою суду від 21.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначено підготовче засідання.

В ході проведення підготовчого провадження господарським судом підготовчі засідання неодноразово відкладалися, востаннє на 25.08.2022.

Відповідач, скористався своїм правом заперечити проти задоволення позовних вимог та надіслав до суду відзив на позовну заяву від 03.02.2022 №14/1002-22вих., який відповідає вимогам ст. 165 ГПК України, відтак, прийнятий судом до розгляду.

08 серпня 2022 року на поштову адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №1.13-5187 від 29.07.2022 з доказами направлення її копії іншим учасникам справи. Згідно з ухвалою від 25.08.2022 року судом залишено без розгляду поданий позивачем відзив на позов.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 25.08.2022 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 02.09.2022.

В судовому засіданні 02.09.2022 оголошувалася перерва до 05.10.2022, розгляд справи відкладався судом на 17.10.2022 з метою забезпечення реалізації сторонами прав та обов`язків сторони в господарському процесі, що є складовою права на справедливий суд.

Судове засідання 17.10.2022 не відбулося у зв`язку з оголошеною в дату та час судового засідання повітряною тривогою на території Закарпатської області, про що керівником апарату Господарського суду Закарпатської області складено акт № 14 від 17.10.2022.

З урахування викладеного, ухвалою суду від 18.10.2022 учасників справи повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 04.11.2022.

В судове засідання 04.11.2022 представники сторін не з`явилися.

Позивачем, при цьому, через систему Електронний суд подано клопотання від 02.11.2022 про розгляд справи без участі представника ТОВ «Енера Вінниця».

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання 04.11.2022 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь яких клопотань, в тому числі щодо відкладення розгляду справи, - не заявив.

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 18.10.2022 явка повноважних представників сторін в судовому засіданні не визнавалася обов`язковою, зважаючи на клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленої електроенергії за Договором про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 (з урахуванням додаткової угоди №2/21 від 02.09.2021), у зв`язку з чим за період жовтень-листопад 2021 року включно в нього виникла заборгованість за поставленому за даним Договором електричну енергію в розмірі 950 301,45 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у справі.

Заперечення (відзив) відповідача.
Відповідач згідно з відзивом на позов №14/1002-22Вих від 03.02.2022 позовні вимоги заперечує. Зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено вичерпний перелік випадків внесення змін до істотних умов договору до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, в якому не передбачено випадків збільшення суми договору про закупівлю.

Пояснює, що ТОВ «ЕНЕРА ВІИНИЦЯ» надіслала на адресу відповідача листом від 09.11.2021 № 1.05-19598 проект додаткової угоди № 3 до договору № 3К-83/119-21 від 24.05.2021 про зменшення суми договору на 306 073,30 грн.

За результатами підписання додаткової угоди № 3, загальна вартість договору на постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83/№119/21 від 24 травня 2021 року становить 1 044 602,70 грн, яка оплачена відповідачем.

3 врахуванням викладеного, відповідач неодноразово інформував позивача про те, що не може оплатити виставлені рахунки за спожиту електричну енергію за жовтень-листопад 2021 року у зв`язку з відсутністю підписаного між сторонами Договору відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи викладене, вважає вимогу позивача про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 950 301,45 грн необґрунтованою у зв`язку з порушенням норм Закону України «Про публічні закупівлі» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

Відповідь на відзив.
Відповідь на відзив позивача №1.13-5187 від 29.07.2022 залишено судом без розгляду згідно з ухвалою суду від 25.08.2022 у зв`язку з пропуском позивачем строку її подання, відсутності клопотання ТОВ «Енера Вінниця» про поновлення строку на її подання та без зазначення представником позивача будь яких поважних причин пропуску такого строку.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
24 травня 2021 року за результатом проведення процедури закупівлі відповідно до вимог Закону України Про публічні закупівлі Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Вінниця (далі Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 (надалі за текстом Договір), за умовами якого Постачальник продає Електричну енергію (09310000-5) (ДК 021:2015) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач, в свою чергу, оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1. Договору).

Кількість електричної енергії за умовами абз. 2 даного пункту Договору визначено в обсязі 634 503,461 кВт/год, що також вбачається з Додатку №3 до Договору (помісячний План-графік постачання електричної енергії).

Згідно з п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до абз. 2 п. 5.1. Договору та додатку №2 до Договору ціна за спожиту електричну енергію у 2021 році без врахування тарифів на її розподіл становить 2,128713 грн, в тому числі ПДВ 0,354785 грн. Загальна вартість всього обсягу поставки становить 1 350 676,00 грн (з ПДВ).

Розрахунковим періодом відповідно до п. 5.5. Договору є календарний місяць.

Відповідно до п.п. 5.6., 5.7. Договору оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника у строк, що визначений в рахунку, який не може бути меншим 10 робочих днів з моменту його отримання Споживачем.

Відповідно до п. 13.1. Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками і діє в частині постачання електроенергії до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного його виконання.

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 13.3. Договору).

20 серпня 2021 року сторонами в справі укладено Додаткову угоду №1 до Договору (надалі Додаткова угода №1), відповідно до п. 1 якої на підставі п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 12.3. Договору у зв`язку з коливання середньозваженої ціни на ринку сторони дійшли згоди внести зміни до Договору шляхом викладення п. 5.1. Договору, п. 1 додатку №1 до Договору (Персональна комерційна пропозиція) в новій редакції, збільшивши ціну за 1 кВт/год електричної енергії з 2,128713 грн до 2,322214 грн.

Крім того, відповідно до Додаткової угоди №2/21 від 02.09.2021 до Договору (надалі Додаткова угода №2) сторонами на підставі п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 12.3. Договору у зв`язку з коливання середньозваженої ціни на ринку внесено зміни до Договору шляхом викладення п. 5.1. Договору, п. 1 додатку №1 до Договору (Персональна комерційна пропозиція) в новій редакції, повторно збільшивши ціну за 1 кВт/год електричної енергії з 2,322214 грн до 2,553970 грн.

Як вбачається зі змісту Додаткових угод №1 та №2 сторонами при цьому, встановлений абз. 2 п. 2.1. Договору обсяг постачання (кількість електричної енергії), - не змінювався.

09 грудня 2021 року між сторонами у справі укладеного Додаткову угоду №3 до Договору (надалі Додаткова угода №3) відповідно до змісту якої Постачальник і Споживач у зв`язку з неможливістю виконання своїх зобов`язань дійшли згоди розірвати з 01.12.2021 Договір в частині постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №3 Сторони домовились зменшити суму Договору на 306 073,30 грн.

Пункт 5.1. Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої загальна вартість Договору становить 1 044 602,70 грн, а відповідно до зміненого сторонами абз. 1 п. 2.1. Договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 451 161 кВт/год.

Споживання відповідачем зміненої Додатковою угодою №3 кількості електричної енергії та її оплата військовою частиною на суму 1 044 602,70 грн підтверджується сторонами у справі та не ставиться під сумнів судом.

При цьому, за твердженням позивача на виконання умов укладеного між сторонами Договору про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 (з врахуванням Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 до нього) в жовтні-листопаді 2021 року Відповідачу здійснено постачання електричної енергії в обсязі 167 655 кВт/год на суму 428 185,78 грн (в жовтні 2021) та 204 433 кВт/год на суму 522 115,67 грн. (в листопаді 2021), в загальній сумі 950 301,45 грн (з ПДВ), які відповідачем не оплачено, у зв`язку з чим станом на 12.01.2022 (дата оформлення позовної заяви) заборгованість Військової частини НОМЕР_1 за поставлену за Договором про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 електричну енергію становить 950 301,45 грн.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду непідписані відповідачем Акти прийняття передавання товарної продукції активної електричної енергії №ЗК-83/№119/21/326898/1 від 31.10.2021, №ЗК-83/№119/21/360017/1 від 30.11.2021, рахунки №ЗК-83/№119/21/326898/1 від 31.10.2021, №ЗК-83/№119/21/360017/1 від 30.11.2021, реєстри споживання ПрАТ «Закарпаттяобленерго» за жовтень-листопад 2021 року.

За таких обставин, позивач стверджує про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 950 301,45 грн за поставлену в жовтні-листопаді 2021 року за Договором про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 електричну енергію, стягнення якої є предметом розгляду в даній справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ
За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України).

Враховуючи, що Договір про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021, який позивачем визначено в якості підстави заявленого позову, укладено сторонами за наслідком проведеної відповідачем публічної закупівлі за бюджетні кошти, до спірних правовідносин підлягають застосуванню також приписи Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідні положення містяться й в укладеному сторонами Договорі (п.п. 13.3., 13.10. Договору).

Матеріалами справи підтверджується факт початкового укладення між сторонами Договору строком дії до 31.12.2021, його подальшого розірвання з 01.12.2021 та внесення Додатковою угодою №3 змін до Договору в частині загальної вартості (ціни) договору - 1 044 602,70 грн та обсяг постачання електричної енергії становить - 451 161 кВт/год, про що однозначно вказано Сторонами в п. 2 Додаткової угоди №3 до Договору.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, пояснень представників сторін, Відповідачем протягом строку дії Договору здійснено оплату вартості поставленої йому в період з травня по вересень 2022 року включно електричної енергії в розмірі 1 044 602,70 грн, тобто загальна вартість (ціна) зміненого Додатковою угодою №3 до Договору Відповідачем сплачена в повному обсязі згідно з його граничною сумою, яка визначена Додатковою угодою №3 до Договору.

Разом з тим, доказів внесення змін в Договір про постачання електричної енергії споживачу №ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 в частині збільшення обсягу електричної енергії та, відповідно й ціни Договору на жовтень-листопад 2022 року позивачем не надано, як і не доведено факт здійснення постачання електроенергії на суму 950 301,45 грн в рамках виконання сторонами саме Договору № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021.

При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що надані Позивачем Акти прийняття передавання товарної продукції активної електричної енергії №ЗК-83/№119/21/326898/1 від 31.10.2021, №ЗК-83/№119/21/360017/1 від 30.11.2021, рахунки №ЗК-83/№119/21/326898/1 від 31.10.2021, №ЗК-83/№119/21/360017/1 від 30.11.2021 не підписані Відповідачем, а надані ПрАТ «Закарпаттяобленерго» реєстри споживання за жовтень-листопад 2021 року не дають можливість встановити споживання відповідачем зазначених в них обсягів електричної енергії саме на підставі Договору № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021.

Таким чином, надаючи в сукупності оцінку наявним в матеріалах справи доказів на предмет належності, допустимості та вірогідності (ст.ст. 76, 77, 79 ГПК України), суд констатує, що позивачем не доведено факт здійснення постачання електричної енергії на суму 950 301,45 грн в рамках виконання сторонами саме Договору № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021, а тому невідповідним є поширення його умов на постачання електричної енергії на суму та в обсязі, що не охоплюються умовами договору та з перевищенням загальної ціни Договору, що в даній ситуації є істотними умовами укладеного між сторонами Договору про закупівлю електричної енергії.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Досліджуючи зміст спірних правовідносин суд зауважує, що як встановлено вище, предметом закупівлі, за результатами якої між сторонами укладеного Договір № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 (з урахуванням змін до нього), був визначений обсяг електричної енергії 451 161 кВт/год, а збільшення обсягу закупівлі та, відповідно, й ціни закупівлі у невстановленій формі та без означених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав є порушенням визначених в ст. 5 даного Закону принципів економії, ефективності та пропорційності публічної закупівлі та може нівелювати зміст процедур публічних закупівель та призводити до зловживань під час їх проведення.

З урахуванням викладеного, саме по собі розірвання сторонами договору з 01.12.2021 не має самостійного значення без внесення сторонами змін до Договору в частині обсягу закупівлі, її загальної ціни, що є істотними умовами укладеного між сторонами Договору з врахуванням положень Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому, приписами ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено можливість продовження дії договору про закупівлю на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року лише в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році та за умови, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

З огляду на викладені приписи Закону України «Про публічні закупівлі», Договір № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 міг бути продовжений сторонами шляхом укладення додаткової угоди до даного Договору на строк для проведення наступної процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на суму, що не перевищує 208 920,54 грн. (20% від ціни Договору) за умови, якщо б відповідні видатки відповідача було затверджено у встановленому порядку.

Доказів наявності зазначених обставин суду не надано.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що постачання відповідачу електричної енергії на суму позовних вимог 950 301,45 грн відбулося саме на підставі Договору № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021, а враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 950 301,45 грн заявлені саме на підставі Договору № ЗК-83 №119/21 від 24.05.2021 року, зобов`язання за яким щодо поставки визначеної Договором кількості електричної енергії Відповідачу та її оплати в сторін припинилися, то твердження позивача про порушення Військовою частиною НОМЕР_1 умов цього договору є безпідставними, оскільки доказів розповсюдження його дії на спірну вартість електроенергії позивачем суду не надано.

Інших підстав вимог у позові не заявлено.

При цьому, суд бере до уваги також, що в силу приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з матеріально-правовою вимогою визначено в якості предмета позову - стягнення заборгованості за Договором; підставою позову неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, - суд невправі самостійно вийти за межі означених позивачем вимог та прийняти рішення щодо позовної вимоги, яка до суду не пред`являлася.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Суд зобов`язаний вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Статтею 162 ГПК України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, правові підстави позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та підстави позову на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, з огляду на те, що позивачем, при зверненні до суду з матеріально-правовою вимогою визначено в якості предмета позову - стягнення заборгованості за Договором; підставою позову неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором - суд не вправі самостійно вийти за межі означених позивачем вимог та прийняти рішення щодо позовної вимоги, яка до суду не пред`являлася.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року та набула чинності для України 11.09.1997 року, закріплює право кожної людини на справедливий суд і зазначає, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

З урахуванням викладеного, на думку суду, неможливим до застосування в спірних правовідносинах є принцип jura novit curia («Суд знає закони») та надана щодо цього правова позиція Великої Палати Верховного Суду (постанова від 08.06.2021 №662/397/15-ц) відповідно до якої помилка у визначенні правової природи юридичних фактів, здійсненої позивачем, не має істотного значення, позаяк означена Великою Палатою Верховного Суду помилка позивача стосується невірного визначення правової підстави позову, ане звернення позивача до суду з невідповідним предметом позову та підставами його заявлення.

Означена правова позиція за схожих правовідносин викладена, зокрема, в постанові Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 у справі №907/224/22.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 126, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 08 листопада 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.