ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/1079/22

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1079/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа Україна», с. Полковниче Ставищанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос»,

с. Пустоварівка Сквирського району Київської області

про стягнення 292 699,93 грн.

Представники:

від позивача: Невідомський О.Ю., адвокат, ордер серії АІ № 1248544 від 06.07.2022;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос» (надалі-відповідач) про стягнення 292 699,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами Договору купівлі-продажу № 14098-20 від 10.09.2020, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 5 654,52 грн., з огляду на наявність якої були нараховані 3 % річних в сумі 207,28 грн., інфляційні втрати в сумі 1 106,56 та пеня в сумі 1 381,41 грн.

Разом з цим, звертаючись до суду, позивач також зазначає про наявну за відповідачем заборгованість в сумі 192 457,96 грн., яка утворилась, у зв`язку із не оплатою відповідачем товару, поставленого позивачем, на підставі видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020, з огляду на наявність якої позивачем також нараховані 10 735,25 грн. 3 % річних та 57 706,55 грн. інфляційних втрат.

Крім того, позивач стверджує, що протягом серпня 2020 - вересня 2021 років, останнім були надані відповідачу послуги з проведення ремонтних робіт сільськогосподарської техніки на загальну суму 18 600,08 грн., які, як стверджує позивач залишені не сплачені відповідачем, з огляду на що позивачем на суму боргу за надані послуги були нараховані 686,63 грн. 3 % річних та 4 163,69 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі № 911/1079/22, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 31.08.2022.

Ухвалою суду від 31.08.2022 підготовче засідання у справі було відкладено на 28.09.2022.

Ухвалою суду від 28.09.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/1079/22, справу призначено до розгляду по суті на 02.11.2022.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надіслав.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи судом за його участі.

Так, у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2022 рік, відсутністю знаків поштової оплати та відсутності у суду можливості надіслання кореспонденції в паперовому вигляді, за бажанням позивача, ухвали суду від 31.08.2022 та від 28.09.2022 були направлені на адресу відповідача, про що позивачем були надані відповідні заяви від 05.09.2022 № 0905/1 та від 03.10.2022 № 0310/1, разом із додатками.

Крім того, суд відзначає, що у даному випадку, судом також береться до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 911/1079/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос» (відповідач, покупець) був укладений Договір купівлі-продажу запасних частин № 14098-20, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця запасні частини та інші деталі (надалі-товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору).

Ціна за одиницю товару встановлюється згідно рахунку. Договірні ціни на кожну окрему партію товару вказуються в рахунках та накладних. Загальна сума договору складається із суми вартості партій товарів, поставлених продавцем покупцю протягом строку дії цього договору (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору).

Пунктами 4.3, 4.3.1 договору визначено, що оплату за кожну окрему партію товару згідно з договором здійснюється покупцем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця передоплати в розмірі 100 % від загальної вартості партії товару протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку на товар, якщо інше не обумовлено у додатках до договору. У випадку передачі товару покупцю без отримання попередньої оплати, строк виконання зобов`язань з оплати товару настає в день підписання відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 7.1 договору передача та приймання товару здійснюється сторонами згідно з накладної, а у випадку відправки товару покупцю компанією перевізником - на підставі відповідних товарно-супровідних документів.

Відповідно до п.п 8.1, 8.3 договору між сторонами досягнуто згоди, що за порушення умов цього договору винна сторона несе відповідальністю, встановлену цим договором та/або чинним законодавством, зокрема, за затримку оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день затримки оплати відповідної партії товару або частини партії товару.

Так, на виконання умов договору, позивачем згідно з видатковою накладною № 1405 від 15.04.2021 було поставлено, а відповідачем прийнято товар, на загальну суму 5 654,52 грн. Видаткова накладна № 1405 від 15.04.2021 підписана в двосторонньому порядку та скріплена печатками юридичних осіб.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже товар вважається прийнятий відповідачем без зауважень.

Однак, як вказує позивач, у строки, визначені умовами договору, вартість товару в сумі 5 654,52 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

За твердженням позивача, станом на день підготовки даної позовної заяви, відповідач заборгованість в сумі 5 654,52 грн., яка виникла, у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Договору № 14098-20 від 10.09.2020, не оплатив.

Крім того, позивачем на підставі усних домовленостей та видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020 було поставлено, а відповідачем прийнято товар, а саме: дообладнання для висіву дрібного насіння Maestro 24 SW, у кількості 1 шт. та диск дозатора рапс 108 отворів д. 1, 2, у кількості 24 шт., на загальну суму, включаючи ПДВ - 192 457,96 грн.

Для отримання товару, відповідачем була видана довіреність № 387 від 26.08.2020 на ім`я Пічкур Миколи Антоновича.

Отримання товару відповідачем підтверджується підписом Пічкура Миколи Антоновича на видатковій накладній № 3267 від 26.08.2020.

Однак, як вказує позивач, відповідач зобов`язання з оплати отриманого товару не виконав, вартість товару, отриманого відповідачем на підставі видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020 залишена не сплаченою.

Звертаючись із позовними вимогами, позивач також вказує, що на підставі усної домовленості між ним та відповідачем, досягнуто згоди щодо надання позивачем послуг з проведення ремонтних робіт сільськогосподарської техніки.

Так, між позивача та відповідачем були підписані та скріплені печатками юридичних осіб Акти про надання послуг № 3409 від 31.09.2020 на суму 4 200,00 грн., № 5448 від 16.12.2020 на суму 4 400,03 грн., № 4503 від 06.09.2021 на суму 5 560,03 грн., № 4504 від 06.09.2021 на суму 4 440,02 грн., згідно з якими позивачем були виконані, а відповідачем прийняті послуги з проведення ремонтних робіт сільськогосподарської техніки, всього на загальну суму 18 600,08 грн.

Претензій щодо якості чи кількості отриманих послуг матеріали справи не містять, а отже послуги вважаються прийнятими відповідачем без зауважень.

Однак, позивач стверджує, що надані позивачем послуги з проведення ремонтних робіт сільськогосподарської техніки в сумі 18 600,08 грн. залишені відповідачем не оплачені.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією № 267 від 02.09.2021, в якій з огляду на порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Договором купівлі-продажу запасних частин № 14098-20 від 10.09.2020 щодо оплати отриманого товару, щодо оплати товару, отриманого на підставі видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020, а також зобов`язання з оплати отриманих від позивача послуг з проведення ремонтних робіт сільськогосподарської техніки, вимагав сплатити наявну за відповідачем заборгованість. Надіслання претензії № 267 від 02.09.2021 підтверджується наявними в матеріалами справи копіями фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист від 09.09.2021.

Однак, за твердженнями позивача, станом на день підготовки даної позовної заяви претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, вартість отриманих товару та послуг залишені відповідачем не сплаченими, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа» змушене було звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з статтею 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, правовідносини сторін регулюються відносинами у сфері купівлі-продажу та надання послуг, як за укладеним Договором купівлі-продажу запасних частин № 14098-20 від 10.09.2020 в письмовому вигляді так й з усних домовленостей, на підставі підписаних між сторонами первинних бухгалтерських документів.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підписання покупцем накладних та актів, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксують факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунку за отриманий товар або отриману послугу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів оплати отриманого товару або послуг не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобов`язань з оплати вартості товару та послуг, що отримані від позивача, зокрема, на підставі:

- Договору купівлі-продажу запасних частин № 14098-20 від 10.09.2020 за видатковою накладною № 1405 від 15.04.2021;

- видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020;

- актів про надання послуг № 3409 від 31.09.2020 на суму 4 200,00 грн., № 5448 від 16.12.2020 на суму 4 400,00 грн., № 4503 від 06.09.2021 на суму 5 560,03 грн., № 4504 від 06.09.2021 на суму 4 440,02 грн.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору № 14098-20 від 10.09.2020 за видатковою накладною № 1405 від 15.04.2021, видаткової накладної № 3267 від 26.08.2020 товару та за Актами про надання послуг № 3409 від 31.09.2020, № 5448 від 16.12.2020, № 4503 від 06.09.2021, № 4504 від 06.09.2021 на суму 4 440,02 грн. послуг, на час прийняття рішення лишається не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 216 712,48 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару та послуг, позивач також просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 11 629,16 грн. та інфляційних втрат в сумі 62 976,80 грн., а саме:

за Договором № 14098-20 від 10.09.2020 (207,28 грн. 3 % річних та 1 106,56 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.04.2021 по 06.07.2022);

- за видатковою накладною № 3267 від 26.08.2020 (10 735,25 грн. 3 % річних та 57 706,55 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 27.08.2020 по 06.07.2022);

- за актами про надання послуг № 3409 від 31.09.2020, № 5448 від 16.12.2020, № 4503 від 06.09.2021, № 4504 від 06.09.2021 (686,63 грн. 3 % річних та 4 163,69 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.09.2020 по 06.07.2022, з 17.12.2020 по 06.07.2022, з 07.09.2021 по 06.07.2022, з 07.09.2021 по 06.07.2022).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, врахувавши, що він є арифметично вірними, дійшов висновку щодо задоволення зазначених вимог позивача.

Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 14098-20 від 10.09.2020, в частині своєчасної оплати отриманого товару, позивач з посиланням на п. 8.3 договору просить суд стягнути з відповідача 1 381,41 грн. пені, нарахованої від суми заборгованості, за період з 16.04.2021 по 06.07.2022.

Умовами п. 8.3 договору визначено, що за затримку оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день затримки оплати відповідної партії товару або частини партії товару. Пеня нараховується протягом всього строку порушення виконання зобов`язань (п. 8.3 договору), до їх повного виконання (п. 8.4 договору).

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок пені є арифметично вірними, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 381,41 грн. пені визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Що стосується заявлених до стягнення з відповідача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до господарського суду із позовною заявою, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати, в тому числі, витрати пов`язані із наданням правничої допомоги. В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем були надані Договір про надання правової допомоги № 0503/1 від 03.05.2019, укладений між ТОВ з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» та Адвокатом Невідомським Олександром Юрійовичем, Додаток № 8 від 04.07.2022 до договору, Акт про надання правової допомоги № 37 від 04.07.2022, платіжне доручення № 1196 від 05.07.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7195/10 від 07.12.2018 та ордер серії АІ № 1248544.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так, за умовами п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 0503/1 від 03.05.2019 між ТОВ з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» (клієнт) та Адвокатом Невідомським Олександром Юрійовичем (адвокат) було визначено, що клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

Обсяг та місце виконання доручення обумовлені між клієнтом та адвокатом у розділі 2 договору.

Умовами п. 4.3 договору визначено, що суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнтом або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

04.07.2022 між ТОВ з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» та Адвокатом Невідомським О.Ю. підписана Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги № 0503/1 від 03.05.2019, за якою сторони погодили, що враховуючи складність справи, її важливість для клієнта, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката, загальний розмір гонорару за надання правової допомоги станом на дату укладення додаткової угоди становить 15 000,00 грн., про що також між клієнтом та адвокатом складений Акт № 37 від 04.07.2022, за яким було погоджено, що адвокатом були надані послуги в сумі 15 000,00 грн.

Умовами п .4 Додаткової угоди № 8 від 04.07.2022 сторони обумовили, що гонорар сплачується протягом 15 календарних днів з дня укладення цієї додаткової угоди.

На підставі платіжного доручення № 1196 від 05.07.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» було перераховано на рахунок Адвоката Невідомського О.Ю. 15 000,00 грн.

Таким чином, проаналізувавши зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критеріям реальності, розумності їх розміру та є такими, що підтверджуються матеріалами справи, а отже суд не вбачає наявності підстав для відмови або зменшення розміру витрат, заявлених позивачем.

Враховуючи надання суду документального підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, беручу до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, при покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос» (09051, Київська область, Сквирський район, с. Пустоварівка, пл. Ватутіна, 18-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Ропа Україна» (09431, Київська область, Ставищенський район, с. Полковниче, вул. Поповича, 35, ) 216 712 (двісті шістнадцять тисяч сімсот дванадцять) грн. 48 коп. заборгованості, 1 381 (одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 41 коп. пені, 11 629 (одинадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 16 коп. 3 % річних, 62 976 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 80 коп. інфляційних нарахувань, 4 390 (чотири тисячі триста дев`яносто) грн. 50 коп. судового збору та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 10.11.2021.

Суддя О.О. Христенко