РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2022 Справа № 910/2991/22

За позовом Комунального підприємства «Тернопільводоканал»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Дяченко Я.А.

Представники учасників справи:

від позивача Повстюк О.А.

від відповідача Данилов К.О.

В судовому засіданні 18.10.2022 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників учасників справи, що повне рішення буде складено 01.11.2022 року, проте через завантаженість у відповідний період повне рішення було складене 08.11.2022 року.

СУТЬ СПОРУ:

4 квітня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (позивач) надійшла позовна заява до Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення №191-р/тк від 23.12.2021р. «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суперечить положенням чинного законодавства України, а саме Закону України «Про питну воду та питне водопостачання та водовідведення» і Правилам приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення. Крім того, позивач вказує на помилковість висновків відповідача в процесі визначення територіальних меж ринку.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує на незаконність вимог позивача до суб`єктів господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів від споживачів, а саме надання інформації про якісний склад стічних вод, та на неправомірність застосування позивачем при розрахунку плати за послуги приймання та очищення стічних вод коефіцієнтів Кк-5 та Кк-3.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання у даній справі не призначалось у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану.

З огляду на те, що на території міста Києва, де здійснює свою діяльність Господарський суд міста Києва, не ведуться активні бойові дії, з метою забезпечення конституційних прав учасників справи на судовий захист, безперервного здійснення правосуддя та дотримання розумності строків розгляду справ, суд призначив справу № 910/2991/22 до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2022 року, про що учасників справи було повідомлено ухвалою суду від 19.05.2022 року.

В підготовчому засіданні 09.06.2022 року судом було оголошено перерву до 23.06.2022 року.

В судовому засіданні 23.06.2022 року судом було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 05.07.2022 року.

В судовому засіданні 05.07.2022 року було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 11.08.2022 року.

В судовому засіданні 11.08.2022 року було оголошено перерву до 30.08.2022 року.

В судовому засіданні 20.08.2022 року було оголошено перерву до 22.09.2022 року.

В судовому засіданні 22.09.2022 року було оголошено перерву до 18.10.2022 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №191-р/тк від 23.12.2021 у справі №924-ЗМС постановлено:

- визнати, що протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року КП «Тернорнопільводоканал» займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, в межах зони охоплення навколо каналізаційних очисних споруд КП «Тернопільводоканал» у радіусі 35 км.;

- визнати дії КП «Тернопільводоканал» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, що полягають у висуванні неправомірних вимог суб`єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів, та встановленні відповідальності за їх невиконання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на КП «Тернопільводоканал» штраф у розмірі 389 824 гривні;

- зобов`язати КП «Тернопільводоканал» у 2-місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим, та наявні підстави для його скасування.

Підставами даного позову є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на наступне:

- висування позивачем вимог суб`єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів від споживачів, а саме надання інформації про якісний склад стічних вод, передбачено Місцевими правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернопіль;

- застосування позивачем при розрахунку плати за послуги приймання та очищення стічних вод коефіцієнту Кк=5 та Кк=3 у разі невиконання перевізниками вимог щодо надання інформації про якісний склад стічних вод передбачено пунктом 73 Місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернопіль;

- під час визначення монопольного становища відповідачем неповно з`ясовані обставини, які мають значення і на підставі яких винесено оскаржуване Рішення.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет всебічно і повно з`ясував обставини, які мають значення для справи; обставини, які визнано встановленими, належним чином встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції", законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб`єктів господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994 року, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Суд зазначає, що визначення монопольного (домінуючого) становища позивача здійснювалося в порядку, встановленому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України №49-р від 05.03.2002 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за №317/6605 (із змінами) (далі - Методика).

Відповідно до п. 2.1 Методики, об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (використовується, споживається) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.

Відповідно до п. 2 рішення АМКУ серед видів діяльності КП «Тернопільводоканал» є забір, очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Пунктом 18 рішення АМКУ встановлено, що об`єктом аналізу є КП «Тернопільводоканал» - суб`єкт господарювання, який надає послуги приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Згідно п. 19 спірного рішення об`єктом аналізу є послуга приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Відповідно до п. 5.1. Методики товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

У відповідності до п. 4.4. Методики перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи).

Пунктом 1.3. Методики визначено ринок товару (товарний ринок) - сфера обороту товару (взаємозамінних товарів), на який протягом певного часу і в межах певної території є попит і пропозиція.

КП «Тернопільводоканал» надає послуги з забору, очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27.02.2019 року №211 було затверджено Місцеві правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя в редакції до 01.07.2020 року.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17.06.2020 року №442 було внесено зміни до місцевих правил у редакції з 01.07.2020 року.

Положеннями Місцевих правил встановлено порядок приймання стічних вод асенізаційним транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Вказаними правилами встановлено, що перевізник зобов`язаний щомісячно надавати інформацію про якісний склад стічних вод, а за відсутності зазначеного аналізу виробник, при нарахуванні плати за послуги застосовує коефіцієнт кратності Кк=5 до 01.07.2020 року, а з 01.07.2020 року - Кк=3.

Протягом 2019 року позивач надавав відповідні послуги на підставі Договорів про надання послуг з очищення стічних вод, а протягом 2020 року та 5 місяців 2021 року позивач надавав відповідні послуги на підставі Договорів про надання послуг з водовідведення.

Згідно з пунктом 1.1 вказаних договорів позивач бере на себе зобов`язання приймати від перевізника стічні води, які скидаються спеціалізованим автотранспортом та проводити їх очищення; перевізник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до пункту 2.1 Договору про надання послуг з очищення стічних вод (укладався протягом 2019 року) перевізник зобов`язується проводити за надані йому послуги оплату, яка нараховується позивачем за загальним обсягом скинутих перевізником стоків, коефіцієнтом кратності 5 та нормативом плати, який встановлюється уповноваженим органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2.1 Договору про надання послуг з водовідведення (укладався протягом 2020 року та 5 місяців 2021 року) перевізник зобов`язується проводити за надані йому послуги оплату, яка нараховується позивачем за загальним обсягом скинутих перевізником стоків, коефіцієнтом кратності відповідно до Місцевих правил та тарифом на послуги з централізованого водовідведення, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, при нарахуванні перевізникам плати за відповідні послуги позивач застосовує коефіцієнт незалежно від того, чи надає перевізник інформацію про якісний склад стічних вод, в той час коли положеннями чинного законодавства України не передбачено прямого обов`язку суб`єктів господарювання надавати таку інформацію, що, серед іншого, підтверджується листом №7/9.1.2/21123-19 від 28.12.2019р. Міністерства розвитку громад та територій України. Суд не приймає до уваги посилання позивача на п.1 розділу VI Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення (затверджені наказом №316 від 01.12.2017 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства) щодо обов`язку споживачів надавати відповідну інформацію, оскільки вказана норма стосується споживачів, які приєднані до централізованого водовідведення.

Отже, за невиконання перевізниками вимог щодо надання інформації про якісний склад стічних вод позивач застосовував при розрахунку плати за послуги коефіцієнт Кк=5 з 01.01.2019 року по 30.06.2020 року та коефіцієнт Кк=3 з 01.07.2020 року, що призвело до збільшення вартості послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Таким чином, дії позивача, які полягають у застосуванні вказаних вище коефіцієнтів при розрахунку плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Щодо необґрунтованості посилань позивача на неправильність визначення відповідачем територіальних меж досліджувального ринку, суд виходив з наступного:

Згідно з пунктом 6.1 розділу VI Методики територіальні межі ринку певного товару визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів є неможливим або недоцільним.

Відповідачем було отримано інформацію від перевізників щодо максимальної відстані перевезення перевізниками стічних вод - відстань від об`єкта відбору стічних вод до місця розташування каналізаційних очисних споруд позивача, радіус кола навколо яких становить 35 км.

На вказаній площі навколо каналізаційних очисних споруд позивача розташовано ще 3 каналізаційні очисні споруди: КП Великобірківської селищної ради «Добробут», КП Микулинецької селищної ради «Дружба», МКП «Збараж».

Відповідно до листа від 14.05.2021 року КП Великобірківської селищної ради «Добробут» з 10.07.2020 року не надає послуги приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Відповідно до листа від 24.06.2021 року КП Микулинецької селищної ради «Дружба» протягом 2019-2020 рр. та 5 місяців 2021р. не надавало платних послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Пропускна спроможність каналізаційних очисних споруд МКП «Збараж» (500 м3 на добу) та КП «Добробут» (200 м3 на добу) є незначною, порівняно з пропускною спроможністю каналізаційних очисних споруд позивача (106400 м3 на добу).

За таких обставин, суд погоджується з висновком відповідача про неможливість зазначених підприємств конкурувати з позивачем.

Викладені обставини підтверджують правомірність визначення відповідачем територіальних меж ринку, на якому здійснює діяльність позивач, зоною охоплення навколо каналізаційних очисних споруд позивача у радіусі 35 км.

Стосовно обґрунтованості та законності визначеного відповідачем розміру штрафу, суд виходить з відсутністю в Законі України «Про захист економічної конкуренції» норм, які б надавали право суду змінити розмір штрафу та/або пені чи звільняти від їх сплати. Вказане питання не відноситься до компетенції суду.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи відповідачем та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.11.2022р.

Суддя О.В. Котков