10.11.2022Справа № 910/5285/22
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА"
про розподіл судових витрат
у справі № 910/5285/22, що була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСАБ Україна"
про стягнення 462 155,00 грн
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА" (далі - ТОВ "Торговий дім "НІСА", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСАБ Україна" (далі - ТОВ "ЕСАБ Україна", відповідач) про стягнення 462 155,00 грн неустойки.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № BUK-7-72 від 13.06.2008 поставки в частині поставки товару в обумовлений таким договором строк.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 відкрито провадження у справі № 910/5285/22 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для вчинення ними процесуальних дій.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСАБ Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА" 427 171,39 грн пені, а також 6 407,57 витрат по сплаті судового збору.

04.10.2022 від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування відповідачем судових витрат в сумі 46 000,00 грн, яка мотивована тим, що в позові міститься посилання на витрати, які сторона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у т.ч. витрати на правничу допомогу орієнтованим розміром 46 000,00 грн. Крім того, подана заява містить клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів понесення таких витрат, яке мотивовано тим, що вказана справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, рішенням суду у даній справі позивач отримав лише 26.09.2022, заява надіслана в строк, передбачений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, тобто протягом 5 днів після отримання рішення.

Розглянувши заяву про поновлення строків на подання доказів суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 вказаного Кодексу, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тобто строки для подання доказів розміру судових витрат встановлено законом.

Судом враховано, що розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, судові дебати як стадія судового процесу не проводились.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення № 333, в якому позивачу направлена копія рішення суду від 15.09.2022, останнє отримано позивачем 26.09.2022, а заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат подані позивачем протягом 5 днів після отримання рішення суду, зокрема, здані до відправлення відділенню зв`язку 30.09.2022.

За вказаних обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку для подання доказів понесення судових витрат, у зв`язку з чим наявні підстав для поновлення строків на подання позивачем таких доказів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідачем заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення не подано.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/5285/22, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вказано вище, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги складає 46 000,00 грн, та зроблено заяву, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 позов задоволено частково.

При цьому, у вказаному рішенні суду судом зазначено, що станом на момент розгляду даної справи доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем не надано, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для розподілення таких витрат між сторонами у справі станом на момент розгляду даної справи.

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач просив покласти на позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 46 000,00 грн.

Судом встановлено, що представник позивача Шевченко І.В., яким подана позовна заява в інтересах позивача, є адвокатом, що підтверджується відомостями, які розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач долучив до позовної заяви:

- договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.06.2022, укладений між позивачем у даній справі (далі - клієнт) та адвокатом Шевченко І.В. (далі - виконавець);

- акт приймання-передачі наданих послуг від 27.09.2022 на суму 46 000,00 грн;

- детальний опис робіт, складений адвокатом Шевченко І.В. на суму 46 000,00 грн.

Згідно з п. 1.1 договору виконавець зобов`язується здійснювати представництво клієнта, захищати його права і законні інтереси, надавати усі види правової допомоги в обсязі та на умовах, встановлений в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору виконавець зобов`язується представляти інтереси клієнта під час супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом клієнта до ТОВ «ЕСАБ УКРАЇНА» про стягнення заборгованості (неустойки) за договором № BUK-7-72 від 13.06.2008.

Як погоджено сторонами в п.п. 4.1, 4.2 договору, винагорода за надання правової допомоги (гонорар) в обсязі, що визначений п. 1.1.1. договору, становить 46 000,00 грн; гонорар підлягає сплаті протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.

Вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 (п.п. 7.1, 7.2 договору).

Також позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення надано акт б/н від 27.09.2022, відповідно до якого сторонами погоджено, що виконавець надав, а клієнт прийняв юридичні послуги у судовій справі № 910/5285/22, а саме надання професійної правничої допомоги з комплексного правового супроводу судового процесу у справі № 910/5285/22 на суму 46 000,00 грн.

У детальному описі послуг від 29.09.2022, наданих адвокатом Шевченко І.В., також відображені такі послуги, як: надання професійної правничої допомоги з комплексного правового супроводу судового процесу у справі № 910/5285/22 на суму 46 000,00 грн

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання адвокатом позивачу послуг з надання правової допомоги на суму 46 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Водночас, в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, рішення суду у даній справі позовні вимоги задоволено частково, а саме з заявленої до стягнення суми неустойки в розмірі 462 155,00 грн, задоволено вимогу про стягнення пені в розмірі 427 171,39 грн.

Таким чином, згідно положень п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованими є вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 42 517,95 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Водночас, суд вважає, що заявлені позивачем витрати підлягають зменшенню, позаяк сторонами ні в договорі, ні в акті приймання-передачі наданих послуг, ні в детальному описі послуг не конкретизовано, які саме послуги були надані виконавцем клієнту та не встановлено ціну на кожний з видів правової допомоги, а зазначено лише про надання професійної правничої (правової) допомоги з комплексного правового супроводу судового процесу, проте не вказано комплекс її надання.

При цьому, матеріалами справи підтверджується лише підготовка виконавцем та подання позовної заяви, яка підписана виконавцем в інтересах клієнта, інших видів правової допомоги (написання інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, участь в судових засіданнях (справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань), ознайомлення з матеріалами справи, подання додаткових доказів) матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу до 20 000,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в справі № 910/5285/22, а саме витрат позивача на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 20 000,00 грн, у задоволенні іншої частини заяви суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/5285/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСАБ Україна" (01024, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44, код 35792543) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НІСА" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28А, код 25270048) витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч грн 00 коп.).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення 10.11.2022.

Суддя О.Г. Удалова