ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.10.2022м. СумиСправа № 920/423/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участі секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши матеріали справи №920/423/22

за позовом: керівника Окружної прокуратури міста Суми (40000, м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 79)

в інтересах держави в особі позивача: Сумської міської ради (40022, м. Суми, вул. Троїцька, 17, кв. 9, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 294 214,60 грн,

За участю представників сторін:

прокурор Вортоломей І.Г.,

від позивача Парфененко М.С.,

від відповідача не з`явився,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 06.07.2022 провадження у справі № 920/423/22 відкрито за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 25.07.2022, 11:00.

В судовому засіданні 25.07.2022 було оголошено перерву у підготовчому засіданні на 08.08.2022, 12:00

Ухвалою суду від 08.08.2022 підготовче провадження у справі № 920/423/22 закрито; призначено розгляд справи по суті на 29.08.2022, 12:30.

В судовому засіданні 29.08.2022 у справі № 920/423/22 оголошено перерву у розгляді справи по суті на 08.09.2022, 10:30.

В судовому засіданні 08.09.2022 у справі № 920/423/22 оголошено перерву у розгляді справи по суті на 12.10.2022, 12:30.

В судовому засіданні 12.10.2022 у справі № 920/423/22 оголошено перерву у розгляді справи по суті на 31.10.2022, 12:30.

Суть спору: прокурор у позові просить суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 294 214,60 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 4 413,22 грн.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є власником цілісного майнового комплексу. Об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, яка належить позивачу. Відповідач не врегулював з позивачем орендні відносини шляхом укладення договору оренди. В той же час, у відповідача виник обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою до державного бюджету. Відповідач орендну плату не сплачував. Зазначені факти були виявлені прокуратурою. Позивач не вживав заходів по стягненню орендної плати з відповідача, а тому прокурор звернувся до суду з даним позовом. Прокурор стверджує, що ухилення відповідача від обов`язкової сплати коштів за фактичне використання земельної ділянки є підставою для застосування положень ст.ст. 1212, 1214 ЦК України.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлений. Зокрема, відповідачем було подано до суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату, що свідчить про обізнаність відповідача про розгляд справи. Крім того, ухвала суду від 12.10.2022 про оголошення перерви у розгляді справи по суті на 31.10.2022, 12:30 повернулася до суду від відповідача з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника процесу, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рн/99 від 08.04.1999 під поняттям орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Керівник Окружної прокуратури міста Суми, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Сумської міської ради, зазначив підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом та представництва інтересів держави те, що позивачем, як органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів щодо усунення порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду.

Так, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, прокурором визначено Сумську міську раду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Як визначено ст. 10 Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі ст. ст. 26, 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Суми як власник спірної земельної ділянки делегує Сумській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст.ст. 10, 265 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Сумської міської ради недоотримав би значну суму коштів.

Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету.

Фактом неотримання коштів від орендної плати за спірну земельну ділянку місцевим бюджетом порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Суми як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку.

Таким чином, Сумська міська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у зазначеній сфері правовідносин.

Як встановлено окружною прокуратурою, орган місцевого самоврядування - Сумська міська рада, при наявності порушень інтересів територіальної громади м. Суми, а саме факту несплати ФОП Орел Г.О. плати за користування земельною ділянкою у передбаченому законодавством розмірі, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому.

Так, листом від 29.12.2021 за №51-8728вих-21 окружною прокуратурою повідомлено Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про виявлене порушення вимог земельного законодавства.

Листом від 10.01.2022 за №06.01-18/26 Департаментом забезпечення ресурсних платежів повідомлено, що станом на 10.01.2022 Департамент не звертався до суду із позовною заявою до ФОП Орел Г.О. про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою по вул. Путівльська, 19 без правовстановлюючих документів.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру є виключною підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що саме пасивна поведінка позивача після отримання повідомлення про порушення інтересів держави і стала підставою для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з таким позовом.

Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом, зазначив підстави для представництва прокурором інтересів держави та підтвердив їх наявність.

Прокурором було виявлено факти порушення земельного законодавства в частині безоплатного використання земельної ділянки відповідачем без оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації речових прав на неї, що призводить до ненадходження значних коштів до бюджету міста Суми.

Встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :11:004:0010 площею 1,0347 га, яка розташована за адресою: м.Суми, вул. Путивльська, 19 розташовані об`єкти нерухомості, які на праві власності належать ФОП Орел Г.О.

Так, на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2010 №17/158-10 визнано за Фізичною особою-підприємцем Орел Ганною Олексіївною право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс автогосподарства, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Путивльска, 19.

Згідно з наданою Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради інформацією вищевказана земельна ділянка до 04.08.2015 перебувала в оренді у ФОП Орел Г.О. згідно договору оренди від 26.10.2010, укладеного з Сумською міською радою.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацією права власності від 28.10.2021 №281828774 право власності на 71/100 частини майнового комплексу, а саме: майстерня Б-1; гараж, Г-1; склад, Д-1; кондитерський цех, П-1; бокс, Н-1: майстерня, О-І; майстерня кузовів, Р-1; кондитерський цех, М-1; топочна, Т-1; топочна, Ф-1; трансформаторна, 3; убиральня, Є; навіс, У; огорожа, №2,3,5-13 та 71/100 частини майнового комплексу, а саме: літ. Р-І майстерня пл. 396,3 кв.м., літ С-I магазин пл. 412,0 кв.м, літ М-І гараж пл. 867,3 кв.м., зареєстрована за Орел Г.О. з 01.02.2011. Водночас, інформація щодо оформлення права користування земельною ділянкою відсутня.

Позов прокурора обґрунтований тим, що використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавляє міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.

Таким чином, станом на день звернення із даним позовом до суду, договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :11:004:0010 між Сумською міською радою та ФОП Орел Г.О. не укладено, орендна плата відповідачем не сплачується з 04.08.2015.

Суд погоджується з доводами прокурора, що відповідач продовжує використовувати земельну ділянку, що підтверджується вказаними витягами, які доводять, що відповідач є власником частини майнового комплексу, який розташований на спірній земельній ділянці.

Відповідач відзив на позовну заяву з обґрунтуванням своєї позиції не подав.

Прокурор під час звернення з позовом до суду вказує, що розмір збережених відповідачем коштів за період з 01.07.2019 по 31.12.2021 від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку ФОП Орел Г.О., розрахований міською радою виходячи з розміру орендної плати за землю складає 294 214,60 грн.

Отже, внаслідок використання відповідачем спірної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Суми в особі Сумської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від надання земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Сумської міської ради, як позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Станом на день розгляду справи відповідач кошти не сплатив.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України (у редакції, що діяла на дату придбання відповідачем нерухомого майна) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Суд дійшов висновку, що з дня виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок сплачувати кошти за використання земельної ділянки. Тому наявні правові підстави для сплати відповідачем орендної плати за землю, в тому числі, за відсутності договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до рішення Сумської міської ради від 04.08.2010 № 4212-МР "Про надання в оренду, поновлення терміну користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям і підприємцям" та наданої Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради інформації вищевказана земельна ділянка до 04.08.2015 перебувала в оренді у ФОП Орел Г.О. згідно договору оренди від 26.10.2010, укладеного з Сумською міською радою. Станом на день звернення із позовом до суду, договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :11:004:0010 між Сумською міською радою та ФОП Орел Г.О. не укладений, орендна плата відповідачем не сплачується з 04.08.2015.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Прокурором доведено, а судом встановлено факт несплати відповідачем орендної плати в розмірі 294 214,60 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

У данному випадку достатньою підставою для набуття права користування на майно (земельну ділянку) в силу положень ст.ст. 1, 15 Закону України Про оренду землі є виключно договір оренди земельної ділянки, який, відповідно до ст. 125 ЗК України підлягає обов`язковій державній реєстрації.

У подальшому, внаслідок використання земельної ділянки без правоустановлюючих документів, відповідачем отримано дохід в результаті нездійснення плати за землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Ухилення відповідача від обов`язкової сплати коштів за фактичне використання земельної ділянки є підставою для застосування положень ст.ст. 1212,1214 ЦК України. Крім того, обов`язок сплатити суму коштів, отриманих від безпідставно набутого майна, виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того, чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відпоівдвача на користь позивача 294 214,60 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то на відповідача покладаються витрати Сумської обласної прокуратури зі сплати судового збору в розмірі 4413 грн 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Сумської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни про стягнення 294 214,60 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Сумської міської ради (40022, м. Суми, вул. Троїцька, 17, кв. 9, ) 294 214,60 (двісті дев`яносто чотири тисячі двісті чотирнадцять гривень 60 коп) грн безпідставно збережених коштів.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г.Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, ) 4 413,22 (чотири тисячі чотириста тринадцять гривень 22 коп) грн витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2022.

Суддя О.Ю. Соп`яненко