ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1652/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Концерну СоюзЕнерго до Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно про стягнення 1053738,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2021 року позивач - Концерн СоюзЕнерго звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до відповідача -Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно про стягнення 978170,76 грн. боргу за отриманий останнім товар по договору поставки від 07.06.2021 №127 ТК, а також 8657,75 грн 3% річних, 19108,10 грн. інфляційних втрат та 47802,03 грн. пені за неналежне виконання грошового зобов`язання по цьому договору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару.

Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04.01.2022 відповідач подав до суду заяву про часткове визнання позову в частині стягнення 978170,76 грн. боргу, 8657,75 грн. 3% річних та 19108,10 грн. інфляційних втрат. Одночасно просив суд про зменшити нараховану позивачем пеню в розмірі 47802,03 грн. на 50% у зв`язку із скрутним матеріальним становищем товариства. Заперечував проти запланованих позивачем додаткових витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 52687,00 грн. та просив суд розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними частинами щомісячно.

21.01.2022 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів по врегулюванню заборгованості (сплати боргу) шляхом перерахування на рахунок позивача 978 170,76 грн. на підставі платіжного доручення від 20.01.2022 № 185.

Ухвалою суду від 14.06.2022 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 23.08.2022 судове засідання було відкладено на 12 год. 30 хв. 18 жовтня 2022 року.

Про розгляд справи сторони були повідомлені судом належним чином.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2021 між сторонами був укладений договір поставки № 127 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов`язався за письмовим замовленням відповідача (Покупця) поставити засувки належної якості, код за ДК 021:2015 -42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (42131230-7 Засувки) (далі - Товар), а Покупець прийняти цей Товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Перелік, характеристики, кількість та вартість Товару, визначені у Специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2).

Відповідно до п.3.1. Договору, загальна ціна Товару складала 1 025 589,96грн., у тому числі ПДВ 20% - 170 931,66 грн.

Позивач згідно до Специфікації №1 від 07.06.2021та Замовлення відповідача за №629 від 08.06.2021, здійснив поставку Товару на адресу відповідача, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- видатковою накладною №950 від 16.06.2021 на суму 681 957,96грн., в т.ч. ПДВ та товарно-транспортною накладною №950 від 16.06.2021;

- видатковою накладною №1051 від 02.07.2021 на суму 131 577,60грн., разом з ПДВ та товарно-транспортною накладною №1051 від 02.07.2021;

- видатковою накладною №1157 від 19.07.2021 на суму 212 054,40грн., в т.ч. з ПДВ та товарно-транспортною накладною №1157 від 19.07.2021, а всього на загальну суму 1 025 589,96грн.

За умовами п.3.2. Договору, оплата Товару, визначеного у Специфікації за цим Договором, здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття Товару, що підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі Товару.

Факт отримання відповідачем від позивача Товару підтверджується:

- Актом прийому-передачі Товару від 30.06.2021 №1 на суму 521 251,20грн. з ПДВ, строк оплати за яким закінчився - 30.07.2021;

- Актом прийому-передачі Товару від 22.07.2021 №2 на суму 433 754,76грн. з ПДВ, строк оплати за яким закінчився - 21.08.2021;

- Актом прийому-передачі Товару від 03.09.2021 №3 на суму 23 164,80грн. з ПДВ, строк оплати за яким закінчився 03.10.2021.

Судом встановлено, що вище зазначені Акти підписані повноважними особами та скріплені печатками підприємств.

Всього відповідачем було прийнято Товару на загальну суму 978 170,76грн., разом з ПДВ.

29.10.2021 сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, якою було змінено обсяги закупівлі Товару і ціни Договору, а саме: сторони домовилися про зменшення суми Договору на 47 419,20 грн., та встановили загальну ціну Товару в розмірі 976 170,76грн., у тому числі ПДВ 20% - 163 028,46грн., який зазначили у Специфікації від 29.10.2021.

18.11.2021 відповідач на підставі укладеної Додаткової угоди повернув, а позивач прийняв раніше поставлений Товар на суму 47 419,20грн., що підтверджується накладною на повернення постачальнику №5 від 18.11.2021.

Станом на 25.11.2021 відповідач мав прострочену заборгованість по оплаті за отриманий за Договором Товар на загальну суму 978 170,76 грн.

П.6.1. Договору передбачено, що у разі порушення будь-якою із Сторін зобов`язань, що виникли з моменту підписання цього Договору, винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України.

П.6.2. Договору визначено, що у разі несвоєчасного остаточного розрахунку за отриманий Товар Постачальник має право вимагати від Покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення заборгованості.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по Договору позивач відповідачу нарахував пеню в розмірі 47802,03 грн. за періоди:

- з 31.07.2021 по 25.11.2021 (сума боргу 521251,00 грн.) 28061,87 грн.;

- з 22.08.2021 по 25.11.2021 (сума боргу 433754,00 грн.) 19168,36 грн.;

- з 04.10.2021 по 25.11.2021 (сума боргу 23164,00 грн.) 571,80 грн.

Також, позивач за прострочення відповідачем грошового зобов`язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував 8 657,75 грн. 3% річних та 19 108,10 грн. втрат внаслідок інфляції за вищевказані періоди.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки від 07.06.2021 №127 ТК. Свої зобов`язання за цим Договором позивач виконав належним чином та поставив відповідачу Товар, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні товарно-транспортними накладними та Актами прийому-передачі, підписаними повноважними особами та скріплені печатками підприємств

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

Під час розгляду справи відповідачем на користь позивача була проведена оплата основного боргу в сумі 978 170,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2022 № 185.

Відповідно положень п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, суд приходить до переконання, що в частині вимоги щодо стягнення основної заборгованості в сумі 978 170,76 грн. провадження у справі необхідно закрити за відсутністю предмету спору.

За порушення відповідачем грошового зобов`язання згідно п.6.2. розмір нарахованої позивачем пені склав 47 802,03 грн.

Відповідач просив суд зменшити суму нарахованої йому пені на 50% , посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 21.01.2020 у справі №910/1180/19, від 31.03.2020 у справі №920/431/19, від 29.04.2020 у справі №917/693/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Верховний Суд у вказаних постановах зазначав, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

За приписами ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу (далі - ГК) України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд враховує, що ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає обставини, які відповідач просить врахувати при вирішенні питання щодо зменшення пені, достатніми.

Аналізуючи вище викладене, враховуючи доводи відповідача щодо скрутного фінансового стану підприємства, суд приходить до переконання про можливість зменшення нарахованої відповідачу пені до 50%. Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за порушення ним строку оплати товару, становить 23 901,02 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання в порядку ч.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 8 657,75 грн. 3% річних та 19 108,10 грн. втрат внаслідок інфляції.

Суд, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, вважає його вірним та обґрунтованим.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань по вказаному Договору до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Зобов`язання у відповідності з ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Умови зазначеного Договору, які регулюють між сторонами строки та умови розрахунків є чинними і в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними.

Прострочення виконання грошового зобов`язання в спірний період не заперечується відповідачем, підтверджується матеріалами справи та наданим суду розрахунком боргу.

За таких обставини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 23 901,02 грн. пені, 8 657,75 грн. 3% річних та 19 108,10 грн. втрат внаслідок інфляції за неналежне виконання грошових зобов`язань по договору поставки від 07.06.2021 №127 ТК.

Відповідач, у заяві про часткове визнання позову просив суд в порядку ст.331 ГПК України розстрочити виконання рішення на один рік з моменту ухвалення рішення, посилаючись на перебування підприємства у скрутному фінансовому стані та перебігом опалювального сезону в м. Черкаси, що не дає об`єктивної можливості виконати рішення суду шляхом погашення суми заборгованості відразу після винесення рішення.

Як встановлено судом, 20.01.2022 відповідачем був сплачений основний борг, заявлений позивачем до стягнення в розмірі 978170,76 грн. Відтак, загальна сума, яка підлягає до стягнення становить 51 666,87 грн. і є суттєво меншою за ту, яка була заявлена до розгляду спору по суті.

Оцінюючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлене відповідачем клопотання про розстрочку судового рішення задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору в сумі 7 336,28 грн.

Решта сплаченого позивачем судового збору в сумі 8 111,28 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.129, 130, п.2 ч.1 ст.231 ст.ст.233, 236-241, 331 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно (; проспект Хіміків,76, м.Черкаси, 18013) на користь Концерну СоюзЕнерго (; вул.Спаська,8, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200) -51 666,87 грн, з яких:

- 23 901,02 грн. (двадцять три тисячі дев`ятсот одна грн. 02 коп.) пені;

- 8 657,75 грн. (вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім грн. 75 коп.) 3% річних;

- 19 108,10 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто вісім грн. 10 коп.) втрат внаслідок інфляції;

- 8 111,28 грн. (вісім тисяч сто одинадцять грн. 28 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення основного боргу в сумі 978170,76 грн. провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

У клопотанні відповідача про розстрочення виконання рішення відмовити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.11.2022.

Суддя К.І. Довгань