РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022Справа № 910/7035/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" м. Києва

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 988724,30 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного з Компанією OU "Teslar Trans" договору оренди № 15092020/А від 15 вересня 2020 р. йому було надано в оренду залізничні вагони №№ 58544248, 58544321, 58544354, 58544370, 58544495, 58544511, 58544529, 58544545, 58545260, 58545419, 58545484, 58545526, 58545575, 58545641, 58545799, 58545997, 58546268, 58546292, 58546318, 58546334, 58546367, 58548835, 58549080, 58549106, 58549239, 58549247, 58549254, 58549601, 58550849, 58551144, 58551243, 58551599, 58552183, 58552365, 58552639, 58552894, 58552969, 58553173, 58553348, 58558677, 59944694, 59944702, 95633277, 95808333, 95814554, 95818357, 95821575 (далі-залізничні вагони).

З метою оформлення митного режиму тимчасового ввезення вищевказаних залізничних вагонів ним у порядку передбаченому ст. 104 МК України було подано до Державної митної служби документи, що підтверджують мету такого ввезення.

У жовтні-грудні 2020 року указані залізничні вагони були ввезені на територію України та поміщені у митний режим тимчасового ввезення строком до 31 січня 2021 року. Строк дії митного режиму тимчасового ввезення цих вагонів неодноразово продовжувався, кінцевими деклараціями такий строк було продовжено до 31 травня 2022 року.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 106 МК України до часу оформлення митних декларацій про продовження термінів тимчасового ввезення (31 травня 2022 року) ним було сплачено митні платежі у загальному розмірі 384578,20 грн.

При цьому зазначав, що 23 листопада 2021 р. на підставі вказаних митних декларацій ним було надано відповідачу заявку № 185, згоду власника та копії оформлених митних декларацій з відмітками митних органів про продовження строків розміщення транспортних засобів у режимі тимчасового ввезення.

Всупереч п. 2.2. Порядку внесення інформації в автоматизований банк даних вантажних вагонів компаній-операторів відповідач його заявку не затвердив, відповіді щодо обставин та підстав невнесення відповідних змін до автоматизованого банку даних вантажних вагонів компаній-операторів не надав.

Внаслідок таких дій відповідача його товариство з 26 листопада 2021 року не використовувало вагони за призначенням.

Оскільки сплачені ним митні платежі відповідно до чинного законодавства поверненню з державного бюджету України не підлягають, то відповідач має відшкодувати завдані йому збитки 384578,20 грн. у розмірі сплачених ним цих митних платежів.

Крім того, у зв`язку з наданням йому на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Брок Сервіс" договору доручення № 24/07/19-1 від 24 липня 2019 р. послуг по оформленню продовження дії митного режиму залізничних вагонів строком до 31 травня 2022 р. ним понесені витрати у розмірі 24360 грн.

Також вказував, що вагони необхідні йому для використання у господарській діяльності, у т.ч. за укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт", Товариством з обмеженою відповідальністю "Цукорагропром", Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" договорами № 05072021/ТЕ від 5 липня 2021 р., 29032021-ПВ/ТЕ від 29 березня 2021 р., ТЕО/3101/19 від 31 січня 2019 р., 17/21 від 15 грудня 2021 р.

У зв`язку з неприйняттям відповідачем залізничних вагонів до перевезення ним були понесені витрати у розмірі 579786,10 грн., що становлять суму оплати за подачу і прибирання вагонів, відправлення їх у відстій, подачу порожніх вагонів під навантаження.

Загальний розмір заподіяних через ці обставини збитків становить 988724,30 грн. (384578,20 грн+24360 грн+579786,10 грн).

З підстав ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 147, 225 ГК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 988724,30 грн. збитків, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 100000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Вказував, що за даними філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр АТ "Укрзалізниця" заявлені у позові залізничні вагони після 20 лютого 2014 року перебували у власності резидентів Російської Федерації. З поданих позивачем митних декларацій вбачається, що у графі 44 не зазначено документи про походження товару, що є порушенням вимог розділу ІІ Порядку № 651 та абз. 2 ч. 3 ст. 44 МК України.

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 30 грудня 2015 р. "Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації" із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1304 від 25 листопада 2020 р. встановлено заборону до 31 грудня 2022 року (включно) ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами вагонів за кодами згідно з УКТЗЕД 8606 30 00 00, 8606 91 80 00, 8606 92 00 00, які з 20 лютого 2014 р. зареєстровані/взяті на облік (були зареєстровані/взяті на облік) за резидентами Російської Федерації. Посилаючись на те, що позивач не спростував факт не приналежності вагонів до власності резидентів Російської Федерації, то у позові просив відмовити. Вказував на неспівмірність заявлених позивачем адвокатських витрат із ціною позову та характером спору.

Також у процесі розгляду справи подав заяву про залучення Державної митної служби України до у часті у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Враховуючи, що рішення суду у даній справі не впливатиме на права та обов`язки Державної митної служби, у задоволенні клопотання про залучення останньої в якості третьої особи відповідно до вимог ст. 50 ГПК України судом відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1 ст. 1, 1 ст. 3 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

При здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Згідно ст. 103, ч.ч. 1, 6 ст. 104 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом;

3) подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до ст. 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного з Компанією OU "Teslar Trans" договору оренди № 15092020/А від 15 вересня 2020 р. позивачу було надано в оренду залізничні вагони №№ 58544248, 58544321, 58544354, 58544370, 58544495, 58544511, 58544529, 58544545, 58545260, 58545419, 58545484, 58545526, 58545575, 58545641, 58545799, 58545997, 58546268, 58546292, 58546318, 58546334, 58546367, 58548835, 58549080, 58549106, 58549239, 58549247, 58549254, 58549601, 58550849, 58551144, 58551243, 58551599, 58552183, 58552365, 58552639, 58552894, 58552969, 58553173, 58553348, 58558677, 59944694, 59944702, 95633277, 95808333, 95814554, 95818357, 95821575 (код УКТЗЕД , модель 19-752, рік побудови 1990, країна походження - Румунія).

Строк дії договору відповідно до умов п. 3.1. договору встановлений з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 р.

Вказані обставини підтверджуються наявною у справі копією вищезазначеного договору, актами приймання-передачі вагонів від 30 жовтня 2020 р., 2 від 11 грудня 2020 р., 3 від 25 грудня 2020 р.

Також встановлено, що у жовтні-грудні 2020 року указані залізничні вагони були ввезені на територію України та поміщені у митний режим тимчасового ввезення строком до 31 січня 2021 року. Строк дії митного режиму тимчасового ввезення цих вагонів неодноразово продовжувався, востаннє строк було продовжено до 31 травня 2022 року.

Це підтверджується наявними у матеріалами справи митними деклараціями №№ UA110320/2020/011349 від 25 листопада 2020 р., UA110320/2021/000483 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002657 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005581 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005191 від 22 листопада 2021 р., UA110320/2020/011400 від 26 листопада 2020 р., UA110320/2021/000485 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002658 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005582 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005192 від 22 листопада 2021 р., UA110320/2020/011628 від 2 грудня 2021 р., UA110320/2021/00486 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002659 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005583 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005193 від 22 листопада 2021 р., UA110320/2020/011876 від 10 грудня 2020 р., UA110320/2021/000487 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002660 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005584 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005194 від 22 листопада 2021 р., UA110320/2020/011975 від 11 грудня 2020 р., UA110320/2021/000488 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002661 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005585 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005195 від 22 листопада 2021 р., UA110320/2020/012007 від 14 грудня 2020 р., UA110320/2021/000489 від 25 січня 2021 р., UA110320/2021/002662 від 24 березня 2021 р., UA110320/2021/005586 від 23 червня 2021 р., UA806020/2021/005196 від 22 листопада 2021 р., UA100080/2020/541389 від 15 жовтня 2020 р., UA100080/627010 від 26 січня 2021 р., UA100080/2021/627046 від 24 березня 2021 р., UA100080/2021/627141 від 22 червня 2021 р., UA100180/2021/627304 від 18 листопада 2021 р., UA100080/2020/541392 від 19 жовтня 2020 р., UA100080/2021/627011 від 26 січня 2021 р., UA100080/2021/627047 від 24 березня 2021 р., UA100080/2021/6271142 від 22 червня 2021 р., UA100180/2021/627305 від 18 листопада 2021 р., UA100080/2020/541395 від 22 жовтня 2020 р., UA100080/2021/62712 від 26 січня 2021 р., UA100080/2021/627048 від 24 березня 2021 р., UA100080/2021/627143 від 22 червня 2021 р., UA100180/2021/627306 від 18 листопада 2021 р., UA100080/2020/541399 від 27 жовтня 2020 р., UA100080/2021/627013 від 26 січня 2021 р., UA100080/2021/627049 від 24 березня 2021 р., UA100080/2021/627123 від 14 червня 2021 р., UA100180/2021/627303 від 18 листопада 2021 р.

Як стверджує позивач, всупереч п. 2.2. Порядку внесення інформації в автоматизований банк даних вантажних вагонів компаній-операторів відповідач його заявку № 185 від 23 листопада 2021 р. не затвердив, відповіді щодо обставин та підстав невнесення відповідних змін до автоматизованого банку даних вантажних вагонів компаній-операторів не надав. Тим самим прийняв рішення про заборону користування вищевказаними залізничними вагонами.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до відшкодування йому завданих відповідачем збитків, які полягають у понесених ним витратах по сплаті митних платежів у розмірі 384578,20 грн., послуг по оформленню продовження дії митного режиму залізничних вагонів у розмірі 24360 грн., по оплаті за подачу і прибирання вагонів, відправлення їх у відстій, подачу порожніх вагонів під навантаження у розмірі 579786,10 грн., а загалом 988724,30 грн.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до вимог ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Настання правових наслідків за порушення зобов`язання у вигляді відшкодування збитків передбачено ст. 611 ЦК України.

При цьому, необхідною умовою застосування такої міри відповідальності є доведення у сукупності фактів протиправності поведінки особи, несення управленою особою матеріальних втрат, причинного зв`язку між поведінкою особи та такими втратами, а також вини особи, яка порушила зобов`язання.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем як користувачем за договором оренди № 15092020/А від 15 вересня 2020 р. залізничними вагонами не доведено наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування відповідачем як перевізником збитків в порядку ст.ст. 22, 224, 225 ГК України.

Тому підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитків у заявленому розмірі відсутні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 4 Закону України "Про залізничний транспорт" управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях здійснюється централізовано і належить до виключної компетенції Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 30 грудня 2015 р. "Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації" із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1304 від 25 листопада 2020 р. встановлено заборону до 31 грудня 2022 року (включно) ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами вагонів за кодами згідно з УКТЗЕД 8606 30 00 00, 8606 91 80 00, 8606 92 00 00, які з 20 лютого 2014 р. зареєстровані/взяті на облік (були зареєстровані/взяті на облік) за резидентами Російської Федерації.

З пояснень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, наявної у матеріалах справи довідки про зміни власника вагонів за даними архіву СОСВАГ слідує, що залізничні вагони №№ 58544248, 58544321, 58544354, 58544370, 58544495, 58544511, 58544529, 58544545, 58545260, 58545419, 58545484, 58545526, 58545575, 58545641, 58545799, 58545997, 58546268, 58546292, 58546318, 58546334, 58546367, 58548835, 58549080, 58549106, 58549239, 58549247, 58549254, 58549601, 58550849, 58551144, 58551243, 58551599, 58552183, 58552365, 58552639, 58552894, 58552969, 58553173, 58553348, 58558677, 59944694, 59944702, 95633277, 95808333, 95814554, 95818357, 95821575 після 20 лютого 2014 року перебували у власності резидентів Російської Федерації, а саме Акціонерного товариства "Русагротранс", Товариств з обмеженою відповідальністю "Ольдой", "Агроінвест ДВ", "Супутник СПБ".

Заперечення позивача з цього приводу є необґрунтованими, оскільки належними доказами не підтверджені, суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам.

Згідно розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1372/21684 від 14 серпня 2012 р. у графі 44 зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи, зокрема, документи про походження товару відповідно до ч. 2 ст. 43 МК України.

Отже, здійснення митного оформлення документів, які входять до переліку товарів заборонених до ввезення на митну територію України, заявлення (декларування) країни походження товару та подання сертифікату походження є обов`язковим.

З митних декларацій поданих позивачем вбачається, що у графі 44 не зазначено документи про походження товару, що є порушенням вимог розділу ІІ Порядку № 651 та абз. 2 ч. 3 ст. 44 МК України.

Таким чином, дії відповідача з прийняття рішення про заборону користування вищевказаними залізничними вагонами є правомірними.

Доводи позивача з цього приводу є безпідставними.

Вчинення особою правомірних дій не тягне юридичної відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

За таких обставин у позові відповідно до вимог ст.ст. 15, 16, 22 ЦК України, ст. 224 ГК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар