ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. Справа № 922/1717/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська овочева фабрика" (адреса: 61031, Харківська обл., м. Харків, вул. Драгомирівська, 10; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван" (адреса: 61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 31-А; )
про стягнення 104655,55 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська овочева фабрика" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовноюзаявою в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван" (далі - відповідач) 104655,55 грн., з яких:

78481,21 грн - боргу;

13266,55 грн - пені;

11675,74 грн - інфляційних;

1232,05 грн - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 66 від 15.11.2021 щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 відкрито провадження у справі № 922/1717/22; визнати дану справу незначної складності малозначною; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 30.09.2022.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення № 012390/1, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 23).

Проте, надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 30.09.2022 повернулась на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 24-28). Відомостей про наявність у позивача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи; в розумінні ч. 6 ст. 242 ГПК України копія ухвали від 30.09.2022 вважається врученою сторонам, а тому останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються таким, що належним чином повідомлений про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2022.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 15.11.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем укладено договір поставки № 66 (далі за текстом договір; а. с. 11-14), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у встановлені терміни товар у власність покупця відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.3 замовлення покупця повинно містити асортимент та кількість товару, адресу, дату постачання та надсилатись безпосередньо або передаватись постачальнику або представнику постачальника не менш, ніж за 12 (дванадцять) годин до постачання товару у формі, що дозволяє зафіксувати замовлення (лист, телеграма, зареєстрована телефонограма, факс, e-mail). Постачальник гарантує своєчасне і повне виконання прийнятого замовлення.

Відповідно до п. п. 5.1-5.2 договору загальна сума договору складає суму товару, отриманого за всіма накладними на постачання товару за цим договором.

Ціна на товар формується в українській національній валюті, включаючи ПДВ, за винятком товарів (операцій), що звільняються від оподаткування податком на додану вартість згідно діючого законодавства. Обов`язково до таких змін додається відповідна інформація від виробника про такі зміни.

Згідно з п. 5.5. договору, покупець здійснює розрахунки на умовах відстрочки платежу терміном 14 календарного дня з моменту отримання товару покупцем.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару постачальник має право вимагати від покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період виникнення заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору поставив відповідачу обумовлений договором товар, що підтверджується видатковою накладною № 16 від 12.02.2022 (а. с. 16) на суму 78481,21 грн., яка містить підписи та печатки обох сторін.

Однак, всупереч умовам договору, за отриманий товар відповідач з позивачем не розрахувався.

Обставини щодо стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 78481,21 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі п. 6.2. договору та положень ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 11675,74 грн. інфляційних втрат за період прострочення березень липень 20222 року, 1232,05 грн. 3% річних за період прострочення з 27.02.2022 по 05.09.2022 та 13266,55 грн. пені за період прострочення з 27.02.2022 по 26.08.2022.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку факт поставки позивачем на користь відповідача товару на загальну суму 78481,21 грн. підтверджується підписаною представниками сторін та скріпленою печатками підприємств видатковою накладною № 16 від 12.02.2022. Доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Борг відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 78481,21 грн. Строк оплати зазначеного боргу, визначений умовами укладеного між сторонами договору, та є таким, що настав. Відповідач не надав суду доказів сплати зазначеного боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вказаній вище сумі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В силу ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем, вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних є обґрунтованими та правомірними.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок наведених нарахувань суд констатує, що він відповідає вимогам чинного законодавства України та є арифметично вірним.

За таких обставин , суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останнім 11675,74 грн. інфляційних втрат за період прострочення березень липень 2022 року, та 1232,05 грн. 3% річних за період прострочення з 27.02.2022 по 05.09.2022.

Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось, за змістом п. 6.2 договору за несвоєчасну оплату поставленого товару постачальник має право вимагати від покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період виникнення заборгованості.

Оскільки відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, нарахування позивачем відповідачу пені за прострочення оплати є таким, що відповідає умовам договору та вимогам вказаних вище положень чинного законодавства.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд констатує, що він відповідає вимогам чинного законодавства України, умовам укладеного між сторонами договору та є арифметично вірним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову в даній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 13266,55 грн пені за період прострочення виконання зобов`язань з оплати з 27.02.2022 по 26.08.2022.

Згідно з ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на прийняття судом рішення про задоволення позову, за результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2481,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван" (адреса: 61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 31-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська овочева фабрика" (адреса: 61031, м. Харків, вул. Драгомирівська, 10; ; п/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк»):

78481,21 грн. - боргу;

13266,55 грн. - пені;

11675,74 грн. - інфляційних;

1232,05 грн. - 3% річних;

2481 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак