УХВАЛА

09 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/11827/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи - підприємця Вегерича Віталія Анатолійовича на постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 (колегія суддів: Буравльов С. І., Шапран В. В., Андрієнко В. В.) та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 (колегія суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.)у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства розвитку громад та територій України, про визнання договору оренди переукладеним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Квіти України" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання переукладеним договору оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу від 24.09.2008 № 4086ЦМК у редакції позивача.

13.01.2022 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення позову.

28.06.2022 Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову, повний текст якої складений 12.07.2022, якою скасував судове рішення місцевого господарського суду та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

07.09.2022 Верховний Суд прийняв постанову, якою за наслідками розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" закрив касаційне провадження в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в частині підстави, передбаченої пунктом 3 цієї ж частини, залишив без задоволення касаційну скаргу цього товариства, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 - без змін.

14.10.2022 фізична особа - підприємець Вегерич В. А., як особа, яка не брала участі у цій справі, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 залишити в силі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 її передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М. та Уркевича В. Ю.

Оскільки суддя Уркевич В. Ю. у період з 21 до 27.10.2022 перебував у відрядженні, що унеможливлює його участь у розгляді цієї справи, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 її передано на розгляд колегії суддів: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Багай Н.О.

28.10.2022 до Верховного Суду надійшла заява (від 24.10.2022) фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. про відвід колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю. від розгляду справи. Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2022 відвід визнано необґрунтованим, ухвалою Верховного Суду від 31.10.2022 у задоволенні заяви про відвід відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник також просив поновити строк на касаційне оскарження, мотивувавши причини пропуску цього строку тим, що зі змістом повного тексту оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 він ознайомився лише 30.09.2022.

Колегія суддів вважає, що встановлений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк на касаційне оскарження пропущений скаржником з поважних причин і його клопотання про поновлення такого строку підлягає задоволенню.

Разом з тим, перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Як зазначалося раніше, 28.06.2022 Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову, яка за наслідками касаційного перегляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" залишена без змін постановою Верховного Суду від 07.09.2022. Тобто станом на день звернення фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 вже відбувся її перегляд у касаційному порядку.

Стаття 287 ГПК України визначає коло осіб, які можуть звернутися до касаційного суду з касаційною скаргою, встановлює перелік судових рішень, що можуть або не можуть бути оскаржені у касаційному порядку, а також закріплює підстави касаційного оскарження.

Стаття 305 цього ж Кодексу є винятком із загального порядку оскарження, встановленого статтею 287 ГПК України, оскільки передбачає можливість касаційного оскарження судових рішень, що вже переглянуті касаційним судом.

Частиною першою статті 305 ГПК України встановлено, що якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

При цьому стаття 305 цього ж Кодексу не обмежує коло осіб, на яких розповсюджується її дія, лише учасниками справи. Такий висновок зроблено Верховним Судом в ухвалі від 23.06.2021 у справі № 922/1716/20.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 305 ГПК України суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи; суд відмовляє у відкритті провадження за касаційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи.

Підставами касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 року у цій справі фізична особа - підприємець Вегерич В. А. визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про:

- неправильне застосування апеляційним судом пункту 142 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 року № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» в сукупності зі статтею 1 Першого протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування відповідної норми права;

- неправильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування відповідної норми права;

- неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 58 Конституції України в частині дії закону у часі, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування відповідної норми права.

- неправильне застосування положень статей 8, 14 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування відповідної норми права. При цьому зазначив що з урахуванням вимог частини четвертої статті 305 ГПК України ця касаційна скарга подається з урахуванням нових доводів скаржника, які не були предметом касаційного розгляду у цій справі раніше.

Поряд з цим у касаційній скарзі, за наслідками розгляду якої Верховний Суд 07.09.2022 прийняв постанову, Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Квіти України" зазначало, що підставами для скасування судових рішень є неправильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій, зокрема пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, а також ухвалення судового рішення без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми права у подібних правовідносинах. Скаржник також наголошував на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 142 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 "Про деякі питання оренди державного та комунального майна". В контексті порушення пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України скаржник зазначав про недобросовісність дій відповідача про повідомлення позивача щодо продовження або не продовження договору оренди, проте судами попередніх інстанцій встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву у визначений законом строк повідомило позивача про відмову у продовженні терміну дії договору оренди. Такий самий аргумент щодо застосування наведеної норми права зазначає і фізична особа - підприємець Вегерич В. А. у своїй касаційній скарзі.

Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Квіти України" у касаційній скарзі також посилалося на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 142 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 "Про деякі питання оренди державного та комунального майна". Схожий за змістом аргумент є у касаційній скарзі фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. Верховний Суд з цього приводу зазначав, що пункт 142 застосовується у ситуації, якщо рішення про відмову у продовженні договору оренди прийнято на підставі необхідності майна для власних потреб балансоутримувача, але у подальшому така підстава відпала. Проте судами не встановлено і у матеріалах справи відсутні докази, що відмова у продовженні договору оренди майна прийнята з підстави необхідності цього майна для власних потреб балансоутримувача. За цих обставин Верховний Суд дійшов указав навідсутність підстав для формування висновку у цій справі щодо питання застосування наведених скаржником положень чинного законодавства у спірних правовідносинах.

Отже, дослідивши доводи касаційної скарги фізичної особи - підприємця Вегерича В. А., колегія суддів встановила, що вони за своїм змістом аналогічні доводам, які викладалися Приватним акціонерним товариством "Агрофірма "Квіти України" у касаційній скарзі на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 у цій справі та вже розглянуті судом касаційної інстанції в межах касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Щодо посилання фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. на статтю 58 Конституції України, статі 8, 14 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», то питання їх застосування проаналізовано судом апеляційної інстанції, постанова якого залишена без змін судом касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. на постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у цій справі.

Керуючись статтями 119, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити фізичній особі - підприємцю Вегеричу В. А. строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 у справі № 910/11827/21.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. на постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/11827/21.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

5. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику, а її копію залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Н. О. Багай