ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.11.2022 Справа № 908/2205/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.,

розглянувши позовні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп (вул. Космічна, буд. 150, м. Запоріжжя, 69050)

до відповідача: Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001)

про визнання недійсною односторонньої відмови від договору

ВСТАНОВИВ:

02.11.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 02.11.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) про визнання недійсною з моменту вчинення односторонньої відмови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від договору з управління активами (майном), укладеного 07.05.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп, оформлену оголошенням, опублікованим 21.09.2022.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2205/22 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Розглянувши позовні матеріали, суд дійшов висновку про необхідність направлення їх за територіальною юрисдикцією (виключною підсудністю) до Господарського суду міста Києва, виходячи з такого.

Відповідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (SokurenkoandStrygun v. Ukraine) від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

На підставі зазначеного можна виокремити такі складові поняття «суд, встановлений законом», як: інституційна, процесуальна та компетенційна. При цьому, порушення будь-якої із цих складових визнається фундаментальним порушенням права на справедливий судовий розгляд у практиці ЄСПЛ, що, як правило, тягне за собою скасування судового рішення у справі.

Так, компетенційна складова відбиває, з одного боку, правильне застосування правил юрисдикції, а з іншого використання судом при розгляді та вирішенні справ виключно повноважень, передбачених процесуальним законодавством. Суд має дотримуватися норм законодавства щодо правил предметної і суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції.

Тобто, суд, який розглядає справу, повинен бути належним з точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.

Під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення підсудності за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Суд зазначає, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

Обґрунтовуючи звернення з позовом до Господарського суду Запорізької області, позивач посилається на ч. 3 ст. 30 ГПК України. Оскільки предметом договору управління, односторонню відмову від якого оскаржує позивач, є нерухоме майно, розташоване на території Запорізької області, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Запорізької області.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 викладений такий правовий висновок: За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном. За правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

У постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок, вказаши, що: - предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; - підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу; - правовими підставами позову є зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом позову у даному випадку є визнання недійсною з моменту вчинення односторонньої відмови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від договору з управління активами (майном), укладеного 07.05.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп, оформлену оголошенням, опублікованим 21.09.2022. Обгрунтовуючи позов, позивачем, зокрема, зазначено про відсутність у відповідача законних підстав для припинення (розірвання) договору управління що визначені ст.ст. 651, 1044 ЦК України.

Тобто, у даному випадку, позивачем оспорюються дії відповідача, які полягають в односторонній відмові від договору з управління активами (майном). При цьому, даний спір не стосується нерухомого майна, що було передано в управління позивачу за відповідним договором.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідно до ст. 2 Закону України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом. Національне агентство у межах, визначених цим та іншими законами, є підзвітним Верховній Раді України, підконтрольним та відповідальним перед Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 5 ст. 30 ГПК України, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем за даним позовом є Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що є центральним органом виконавчої влади, суд дійшов висновку про передачу позовних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп (справа № 908/2205/22) за територіальною юрисдикцією (виключною підсудністю) на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно ч. 3 ст. 31 ГПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Позовні матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп (справа № 908/2205/22) слід передати (направити) до Господарського суду міста Києва протягом п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати позовні матеріали (справа № 908/2205/22) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торенерджі Груп до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання недійсною з моменту вчинення односторонньої відмови від договору з управління активами (майном), за територіальною юрисдикцією (виключною підсудністю) на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Здійснити передачу позовних матеріалів (справа № 908/2205/22) до Господарського суду міста Києва протягом п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно ст.ст. 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку. Ухвала підписана 07.11.2022.

Ухвала розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко