ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2022 року Справа № 925/1809/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача Кравченко М.О. адвокат,

від першого відповідача Сизько Д.Б. - адвокат,

від другого відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства Племінний завод

Дослідне господарство Золотоніське, м. Золотоноша, Черкаської

області

до 1. Золотоніської міської ради, м. Золотоноша, Черкаської області;

2. державного реєстратора Виконавчого комітету Золотоніської

міської ради Черкаської області Скляр Тетяни Анатоліївни,

м. Золотоноша, Черкаської області;

про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське до Золотоніської міської ради про:

- визнання незаконним рішення Золотоніської міської від 30 листопада 2021 року №15-64/VIII Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ Племінний завод Дослідне господарства;

- зобов`язання органи державної реєстрації прав на нерухоме майно скасувати рішення про припинення права постійного користування та відновити запис про право постійного користування приватного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0046.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 17 лютого 2022 року.

Проте, відповідно до наказу виконуючого обов`язки голови суду Хабазні Ю.А. №09/к від 21 січня 2022 року Про підготовку суддів Грачова В.М. та Васяновича А.В. для підтримання кваліфікації, суддя Васянович А.В. проходив підготовку суддів місцевих господарських судів у Національній школі суддів України в період з 14 по 18 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року підготовче засідання суду призначено на 11 год. 30 хв. 03 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 03 березня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 07 квітня 2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 07 квітня 2022 року суд оголосив перерву до 10 год. 00 хв. 14 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача державного реєстратора Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області Скляр Тетяну Анатоліївну.

Відкладено підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 12 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 09 червня 2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 09 червня 2022 року суд оголосив перерву до 11 год. 30 хв. 23 червня 2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 червня 2022 року суд оголосив перерву до 11 год. 00 хв. 07 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року відкладено розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 26 липня 2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 26 липня 2022 року суд оголосив перерву до 12 год. 00 хв. 02 серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року суд відклав розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 27 вересня 2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 27 вересня 2022 року суд відклав розгляд справи по суті на 11 год. 30 хв. 18 жовтня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник першого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві та зокрема зазначав, що позивач не є правонаступником Золотоніської дослідної станції по коноплі, яку було ліквідовано, а тому право постійного користування земельними ділянками припинилося.

Позивачем не надано документів, що дозволяють ідентифікувати спірну земельну ділянку з кадастровим №:10:001:0046 як складову частину земельної ділянки площею 2 380,2 га і віднести її до того масиву земель, свого часу виділених Золотоніській дослідній станції по коноплі відповідно до державного акту Б №015297.

Права позивача оскаржуваним рішенням щодо спірної земельної ділянки не порушені.

Рішення Золотоніської міської ради ґрунтувалось на фактичних обставинах, які склались у зв`язку із використанням спірної земельної ділянки, та було прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України.

У відповіді на відзив позивач вказував, що відомості про право постійного користування приватним акціонерним товариством Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське внесено до Державного реєстру речових прав за №24622167 від 29 січня 2018 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру (номер інформаційної довідки 291879357 від 22 грудня 2021 року).

30 листопада 2021 року Золотоніська міська рада, з посиланням на заяви громадян про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прийняла спірне рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою на підставі п. в ч. 1 ст. 141 ЗК України.

Проте, згідно інформації, яка містилась в Державному реєстрі речових прав, право постійного користування зареєстроване за приватним акціонерним товариством Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, яке наразі діяльність свою не припинило.

Позивач вказує, що Золотоніська міська рада по суті перейняла на себе функцію оцінки законності користування приватним акціонерним товариством Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське земельною ділянкою площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046 на підставі Державного акту на право користування землею Б №0156297, що є прерогативою суду, а не органу місцевого самоврядування.

На думку позивача, Золотоніська міська рада фактично вилучила земельну ділянку у позивача площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046, оскільки у випадку припинення права користування з підстав припинення діяльності товариства, право користування повинно було бути припинене на всі земельні ділянки охоплені Державним актом, а не вибірково на 3 га.

Перший відповідач не уповноважений припиняти право постійного користування землею з тих підстав, що на його думку, приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське не є правонаступником Золотоніської дослідної станції по коноплі.

Стосовно необхідності надання документів, які дозволяють ідентифікувати спірну земельну ділянку як складову частину земель, охоплених Державним актом Б №015297 позивач вказував, що в даній справі не розглядається питання правомірності користування земельною ділянкою площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046, предметом позову є прийняття Золотоніською міською радою оскаржуваного рішення від 30 листопада 2021 року №15-64/VІІІ, яке виходить за межі повноважень органу місцевого самоврядування і прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

У запереченні на відповідь на відзив перший відповідач посилався на аналогічні доводи, що наведені ним у відзиві на позов та вказував, що припинення Золотоніської дослідної станції по коноплі у формі ліквідації мало своїм наслідком припинення права постійного користування відповідною земельною ділянкою, наданою такому державному підприємству.

Другий відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Відзиву на позовну заяву другий відповідач суду не надав.

В судовому засіданні, яке відбулося 18 жовтня 2022 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1809/21.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Під час розгляду справи №823/1283/17 за позовом приватного акціонерного товариства Племінний завод - дослідне господарство Золотоніське до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування наказу №261 від 10 серпня 2017 року судом було встановлено, що Золотоніська дослідна станція по коноплі Золотоніського району Черкаської області у встановленому ЗК УРСР порядку отримала право безстрокового користування на 2 380,2 га землі для сільськогосподарського використання, яке посвідчувалось державним актом.

На основі досліджених доказів, суди також становили ту обставину, що Золотоніська дослідна станція по коноплі була перейменована на Державне підприємство держплемзавод - дослідного господарства Золотоніське, яке у подальшому перетворено у відкрите акціонерне товариство Племінний завод дослідне господарство Золотоніське, правонаступником усіх прав та обов`язків якого виступає позивач - ПАТ ПЗ ДГ Золотоніське.

10 серпня 2017 року ГУ Держгеокадастру прийнято Наказ №261, яким до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав оренди на них на земельних торгах включені земельні ділянки з кадастровими номерами з :10:001:0014 по :10:001:0072, що перебувають у користуванні ПАТ ПЗ ДГ Золотоніське, згідно з Державним актом про право користування земельною ділянкою серії Б №015297.

Приймаючи судові рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що згідно з чинним законодавством право постійного землекористування є безстроковим на відміну від права оренди землі та може бути припинене лише з підстав, вичерпний перелік яких передбачений Земельним кодексом України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року зі справи №823/1283/17).

Тобто, питання правомірності прийняття наказу та виставлення Держгеокадастром на земельні торги з продажу права оренди земельної ділянки площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046 також було предметом розгляду судом зі справи №823/1283/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом враховано, що Золотоніська міська рада (до якої в силу законодавчих змін перейшло право розпоряджатися спірною земельною ділянкою, як землями комунальної власності) не брала участі у справі №823/1283/17 і вона не є саме процесуальним правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в розумінні ст. 52 ГПК України.

Водночас, під час розгляду даної справи місцевим господарським судом було встановлено наступні обставини:

Із Держаного акту на право користування землею Б № 015297 вбачається, що в 1980 році виконавчим комітетом Золотоніської районної Ради депутатів трудящих видано Золотоніській дослідній станції по коноплі Золотоніського району Черкаської області Державний акт про те, що за вказаним землекористувачем закріплюється в безстрокове і безоплатне користування 2 380,2 га земель для сільськогосподарського використання в межах згідно з планом землекористування.

Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування за №7. Державний акт містить застереження із основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік про те, що землекористувачі, яким земля закріплена в безстрокове і безоплатне користування, мають право і повинні користуватися земельними ділянками в тих цілях, для яких вони їм надані.

В подальшому, наказом Державного агропромислового комітету СРСР від 23 квітня 1987 року №322 Про ліквідацію Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур було вирішено:

ліквідувати Золотоніську дослідну станцію по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур (п. 1);

Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР передати, а Держагропрому Української РСР прийняти основні фонди, штати, фінансові та матеріально-технічні засоби Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур для організації Черкаської обласної станції по тваринництву. Прийом-передачу здійснити станом на 01 січня 1987 року (п. 2);

Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР організувати на території Черкаської обласної дослідної станції по тваринництву регіональний відділ Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур з чисельністю 12 одиниць, для проведення робіт по селекції конопель і виробництву суперелітного насіння цієї культури (п. 3);

Держагропрому Української СРСР та Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР для забезпечення діяльності регіонального відділу Всесоюзного науково-дослідного інституту (НДІ) луб`яних культур:

при передачі основних фондів і засобів Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур передбачити закріплення за цим інститутом приміщень та матеріально-технічних засобів;

внести пропозицію у встановленому порядку про надання в постійне користування інституту 10 га пашні із земель ліквідованої станції (п. 4) (а.с. 81-82 т. 1).

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 29 травня 1987 року № 201 Про удосконалення наукового забезпечення агропромислового комплексу Черкаської області, з метою поліпшення науково-дослідної роботи, вдосконалення організаційних форм зв`язку науки з виробництвом і сприяння науково-технічному прогресу в галузях агропромислового комплексу Черкаської області, Рада Міністрів Української РСР постановила:

прийняти пропозиції Держагропрому УРСР і Черкаського облвиконкому, погоджені з Держагропромом СРСР, Держпланом УРСР, Міністерством фінансів УРСР і Південним відділенням ВАСГНІЛ про створення Черкаської дослідної станції тваринництва з підпорядкуванням її агропромисловому комітету Черкаської області.

Створення дослідної станції здійснити на базі ліквідованої Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур, а також її дослідного господарства, яке іменувати далі Золотоніське, відділу тваринництва Черкаської державної сільськогосподарської дослідної станції Держагропрому УРСР, комплексу відділу Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу і Полісся УРСР Південного відділення ВАСГНІЛ і радгоспу Радянська Україна Черкаського району, перетворивши його в дослідне господарство Радянська Україна (п.п. б п. 1 постанови) (а.с. 83-85, т. 1).

Тобто, у Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур було своє дослідне господарство і яке не було ліквідовано, а було перейменовано у дослідне господарство Золотоніське.

Водночас, з наказу Державного агропромислового комітету Української РСР №203 від 22 червня 1987 року Про удосконалення наукового забезпечення агропромислового комплексу Черкаської області вбачається, що даним наказом було вирішено:

- створити Черкаську дослідну станцію тваринництва на базі ліквідованої Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур згідно з наказом Державного агропромислового комітету СРСР від 23 квітня 1987 року №322, а також її дослідного господарства, яке іменувати надалі Золотоніське, відділу тваринництва Черкаської державної сільськогосподарської дослідної станції, комплексного відділу Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу і Полісся УРСР Південного відділення ВАСГНІЛ і радгоспу Радянська Україна Черкаського району, перетворивши його в дослідне господарство Радянська Україна;

- створити Черкаське виробничо-наукове об`єднання по племінній справі і прогресивних технологіях у тваринництві Прогрес. Включити до його складу Черкаське виробниче об`єднання по племінній справі у тваринництві (головна структурна одиниця), Черкаську дослідну станцію тваринництва, дослідні господарства Золотоніське, Радянська Україна і племзавод Старий Коврай Чорнобаївського району.

- підпорядкувати виробничо-наукове об`єднання Прогрес агропромисловому комітетові Черкаської області із збереженням існуючого відомчого підпорядкування Черкаського обласного виробничого об`єднання по племінній справі у тваринництві.

- затвердити дослідні господарства Радянська Україна Черкаського та Золотоніське Золотоніського районів племінними заводами по розведенню великої рогатої худоби.

- агропромисловому комітету Черкаської області та Укрплемоб`єднанню в місячний строк розробити та затвердити штатні розписи та положення про науково-виробничі об`єднання Сад, Корми, Еліта і виробничо-наукове об`єднання Прогрес (т.1 а.с. 183-185).

Тобто, створена на базі Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур Черкаська дослідна станція тваринництва, як і дослідне господарство Золотоніське увійшли у новостворене Черкаське виробничо-наукове об`єднання по племінній справі і прогресивних технологіях у тваринництві Прогрес.

Однак Положення про виробничо-наукове об`єднання Прогрес матеріали справи не містять,

Згідно наказу по Держплемзаводу дослідне господарство Золотоніське від 04 січня 1988 року за №3 було вирішено перейменувати Золотоніську дослідну станцію по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур на Держплемзавод дослідне господарство Золотоніське (т.2 а.с. 8).

Проте, даний наказ суд оцінює критично, оскільки його підписано безпосередньо самим директором Держплемзаводу дослідне господарство Золотоніське, а не керівництвом Інституту чи Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур, яку було ліквідовано відповідно до наказу Державного агропромислового комітету СРСР від 23 квітня 1987 року за №322.

Також матеріалами справи підтверджується, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області 05 грудня 1996 року прийняло наказ №632-АТ про створення відкритого акціонерного товариства, відповідно до якого державне підприємство держплемзавод дослідного господарства Золотоніське перетворено у відкрите акціонерне товариство Племінний завод дослідне господарство Золотоніське.

Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація юридичної особи - відкрите акціонерне товариство Племінний завод дослідне господарство Золотоніське проведена 27 грудня 1996 року, ідентифікаційний код 14212697.

Під час розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси справи №712/1344/13 було встановлено, що ПАТ Племінний завод дослідне господарство Золотоніське в результаті зміни типу товариства за наслідками прийнятого рішення загальними зборами від 24 травня 2011 року є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ Племінний завод дослідне господарство Золотоніське.

Як зазначалося вище, Державний акт на право користування землею був виданий підприємству в 1980 році.

За господарством рахувалось 2380,2 га землі.

Земля була надана для сільськогосподарського використання.

Як зазначив позивач в судовому засіданні, закріплена площа земельної ділянки за господарством змінювалася, про що є відображення в самому Державному акті на право користування землею. На даний час земельна ділянка становить 1 996,2685 га., за яку вони проводять відповідну плату.

Згідно п. 1.2, п. 1.6 Статуту приватного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське в результаті зміни типу товариства за наслідками прийнятого рішення Загальними зборами від 27 квітня 2016 року (протокол №1/2016) є правонаступником усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, яке в результаті зміни типу товариства за наслідками прийнятого рішення Загальними зборами від 24 травня 2011 року (протокол №1/2011) стало правонаступником усіх прав та обов`язків відкритого акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, створеного відповідно до рішення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області 05 грудня 1996 року наказ №632-АТ шляхом перетворення державного підприємства Держплемзавод дослідне господарство Золотоніське у відкрите акціонерне товариство Племінний завод - дослідне господарство Золотоніське.

Приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське (ідентифікаційний код 14212697) є новим найменуванням і єдиним правонаступником усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське (ідентифікаційний код 14212697) відповідно до вимог чинного законодавства України та прийнятого рішення Загальними зборами публічного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське 27 квітня 2016 року (протокол №1/2016) щодо зміни типу (найменування) товариства (т.2 а.с. 10-32).

Водночас, згідно п. 1.1 Статуту відкритого акціонерного товариства Племінний завод - дослідне господарство Золотоніське, відкрите акціонерне товариство Державний племінний завод - дослідне господарство Золотоніське засноване згідно з рішенням регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області 05 грудня 1996 року №632-АТ шляхом перетворення держплемзаводу - дослідного господарства Золотоніське у відкрите акціонерне товариство відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 20 травня 1993 року №57-93 Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі (т.2 а.с. 33 - 40).

Позивач вказує, що у користуванні приватного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське перебуває в постійному користуванні земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0046 на підставі Державного акту на право постійного користування Серія Б № 015297.

Відомості про право постійного користування внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за номером запису про інше речове право 24622167 від 29 січня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 01 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 28).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 1 а.с. 28) вбачається, що підставою внесення запису до реєстру було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39454103, прийнятого 01 лютого 2018 року.

Дане рішення в установленому законом порядку не визнавалося недійсним і не скасувалося.

Водночас, до Держаного акту на право користування землею Б № 015297 у 1988 році, тобто вже після прийняття наказу Державного агропромислового комітету СРСР від 23 квітня 1987 року №322 Про ліквідацію Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур вносилися зміни щодо землекористування, а саме: 12 липня 1988 року в акті було зменшено закріплену площу по розпорядженню РМ УРСР №307-р на 10,6 га, а 08 грудня 1988 року було збільшено закріплену площу за рахунок рекультивації земель по рішенню райвиконкому №250 на 2 та 3 га. (т.1 а.с.38).

Крім того матеріалами справи підтверджується, що Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 12 липня 1988 року №307-р прийнято пропозицію Держагропрому УРСР про вилучення з користування колгоспів/за згодою загальних зборів колгоспників/, радгоспів та інших господарств земельних ділянок і надання їх землекористувачам для сільськогосподарського використання на умовах і розмірах згідно з додатком №1-8 (т.2 а.с. 62).

З додатку №8 до вказаного вище Розпорядження вбачається, що Золотоніському відділу селекції і насінництва Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур для сільськогосподарського використання було надано в постійне користування за рахунок земель племзаводу дослідного господарства Золотоніське Золотоніського району 10,6 га (з них ріллі 10,0 га) (т.2 а.с. 66).

З рішення виконавчого комітету Золотоніської районної ради народних депутатів від 08 грудня 1988 року №250 Про рекультивацію порушених земель підприємствами і організаціями в господарствах Золотоніського району та додатку до нього вбачається, що племзаводу Золотоніський рекультивовано та було надано 2 га землі за рахунок Золотоніської Райсільгоспхімії та 3 га за рахунок Золотоніського заводу будівельних матеріалів (т.2 а.с. 68-69).

За змістом статей 71, 74 ЗК УРСР землі, надані радгоспам та іншим державним сільськогосподарським підприємствам і організаціям у безстрокове користування, складаються із земель основного (виробничого) призначення та присадибних земель. Науково-дослідні, учбові та інші сільськогосподарські установи використовують надані їм землі відповідно до затверджених у встановленому порядку планів науково-дослідних і учбових робіт, а також планів їх виробничої діяльності з додержанням правил, передбачених статтями 23, 28-33, 55 цього Кодексу.

Отже, дані обставини підтверджують той факт, що безпосередньо дослідне господарство, яке в свою чергу діяло при ліквідованій Золотоніській дослідній станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур (Станція) та в подальшому було перейменоване у Золотоніське не було ліквідоване, як і сам Інститут і саме дане Господарство фактично користувалося землею, оскільки після ліквідації Станції саме за рахунок даного Господарства вилучалася частина землі (10,6 га), що раніше була надана Станції згідно Державного акту, а також господарству Золотоніське за рахунок Золотоніської Райсільгоспхімії та Золотоніського заводу будівельних матеріалів при рекультивації було додатково надано 5 га землі.

З листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21 квітня 2017 року вбачається, що відповідно до п. 7 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Державний земельний кадастр, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №513 Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель та згідно з наказом Головного управління від 01 серпня 2013 року №114 було проведено інвентаризацію земель та сформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, яким не присвоєно кадастрові номера або відомості про які відсутні в Державному земельному кадастрі на території області загальною площею 59,6 тис. га.

Державне підприємство Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, користуючись вихідними даними для проведення інвентаризації земель, визначеними пунктом 7 Порядку, розробив Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) відкритого акціонерного товариства Племінний завод - дослідне господарство Золотоніське на території Золотоніської міської ради Золотоніського району Черкаської області на площі 1364,4076 га.

Згідно п. 30 Порядку відомості, отримані в результаті інвентаризації земель були внесені до Державного земельного кадастру.

Тобто, Головним управлінням у 2013 році було проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності в адміністративних межах Золотоніської міської ради за межами населеного пункту, які перебували у користуванні відкритого акціонерного товариства Племінний завод - дослідне господарство Золотоніське (т.1 а.с. 146).

З постанови про закриття кримінального провадження від 30 червня 2017 року вбачається, що згідно інформації управління Держгеокадастру у Черкаській області за приватним акціонерним товариством Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське станом на 01 січня 2016 року, відповідно до державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності (форма 6 зем,), обліковувалося 1994 га земель, в тому числі 1199 га ріллі, 16 га багаторічних насаджень, 197 сіножатей, 126 га пасовищ (т.1 а.с. 149-152).

Проте, 30 листопада 2021 року Золотоніською міською радою було прийнято спірне рішення №15-64/VІІІ Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ „Племінний завод-Дослідне господарства Вказаним рішенням було припинено право постійного користування земельною ділянкою ПАТ „Племінний завод-Дослідне господарства площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та станом на 22 грудня 2021 року вилучено запис про право постійного користування із реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, станом на 30 листопада 2021 року згідно даних Реєстру землекористувачем, зокрема, земельної ділянки площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046 було приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, а не ПАТ „Племінний завод-Дослідне господарства.

Спірне рішення Золотоніською міською радою було прийнято на підставі п. в ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, за змістом якої підставою припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частинами 1-3 статті 37 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року (в редакції від 20 травня 1985 року) передбачалось, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР.

Відповідно до ст. 331 ЦК Української РСР договір безоплатного користування майном, крім загальних підстав припинення зобов`язань, припиняється також в разі смерті громадянина або припинення юридичної особи, що брали участь у договорі.

Земельним кодексом Української РСР (в редакції від 08 липня 1970 року) було встановлено, що:

вся земля в Українській РСР входить до єдиного державного земельного фонду, який відповідно до основного цільового призначення земель складається, зокрема, з земель сільськогосподарського призначення, наданих у користування колгоспам, радгоспам та іншим землекористувачам для сільськогосподарських цілей ( п. 1 ч. 1 ст. 4);

земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР (ч. 1 ст. 13);

земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку (ч.ч. 1, 2 ст. 15);

надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею (ч.ч. 1-3 ст. 16);

надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею (ст. 16);

право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі. (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 20);

видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів (ст. 21);

право підприємств, організацій і установ на користування наданою їм землею підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках, зокрема, ліквідації підприємства, організації або установи (п. 3 ч. 1 ст. 35).

Розділом ІІ глави 12 цього ж Кодексу було визначено основні положення щодо земель сільськогосподарського призначення та їх використання. Відповідно до норм ст. 49 ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 50 цього Кодексу, землями сільськогосподарського призначення визнаються всі землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення надаються в безстрокове користування: 1) колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам і організаціям - для ведення сільського господарства; 2) науково-дослідним, учбовим та іншим сільськогосподарським установам - для ведення польових досліджень, практичного застосування і поширення досягнень науки та передового досвіду в сільському господарстві, а також для виробничих цілей.

Норма п. 3 ч. 1 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР щодо підстав припинення права користування землею також кореспондується з нормою п. в ч. 1 ст. 141 чинного Земельного кодексу України.

Судом враховано, що в даному випадку 30 листопада 2021 року Золотоніською міською радою фактично було припинено право позивача на користування земельною ділянкою площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046, а не право Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур.

Проте, позивач - приватне акціонерне товариство Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське не припиняло своєї діяльності та не було ліквідоване.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, а саме п. г) уповноважує на вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу.

В свою чергу ст. 149 Земельного кодексу України встановлює порядок вилучення земельних ділянок із постійного користування.

Згідно вищевказаної статті земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Згоди на вилучення земельної ділянки позивач не надавав.

Судом було також враховано, що згідно правової позиції наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №923/466/17 право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 цього Кодексу, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України.

У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

За змістом частини другої статті 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Вимога про визнання рішення незаконним може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно із ст. 16 ЦК України, якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення органу місцевого самоврядування.

Отже, суд вважає, що в даному випадку позивач невірно застосував положення п. в ч. 1 ст. 141 чинного Земельного кодексу України, а тому спірне рішення було прийнято всупереч Закону.

Крім того, відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування вірогідності доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, які підтверджують обставини незаконності прийнятого першим відповідачем свого рішення про припинення права користування землею площею 3,9715 га, кадастровий номер :10:001:0046 є більш вагомими.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання органи державної реєстрації прав на нерухоме майно скасувати рішення про припинення права постійного користування та відновити запис про право постійного користування приватного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0046, судом враховано наступне:

Згідно ч.3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції Закону України від 12 травня 2022 року №2255-IX) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Отже, з урахуванням вищевказаної чинної норми спеціального Закону підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Водночас позивачем фактично заявлено другу вимогу до невизначеного кола осіб (органів державної реєстрації), а не безпосередньо до державного реєстратора Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області Скляр Тетяни Анатоліївни.

Слід також зазначити, що ухвалою суду від 28 грудня 2021 року зі справи №925/1787/21 було задоволено заяву приватного акціонерного товариства Племінний завод-дослідне господарство Золотоніське про забезпечення позову за вх. № 20791/21 від 23 грудня 2021 року, а саме:

заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам стосовно нерухомого майна земельної ділянки площею 3,9715 га. кадастровий номер :10:001:0046, цільове призначення:01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також земельних ділянок, створених в результаті поділу цієї земельної ділянки або об`єднаних разом з цією земельною ділянкою;

заборонено державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (в т.ч., що проводять свою діяльність на районному рівні) вчиняти дії щодо внесення відомостей (змін) та державної реєстрації у державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 3,9715 га. кадастровий номер :10:001:0046, цільове призначення:01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі дії, що пов`язані із поділом, об`єднанням, зміною цільового призначення або скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно ч.ч. 7, 9, 10 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Оскільки судом частково задоволено позов та визнано незаконним рішення Золотоніської міської ради від 30 листопада 2021 року №15-64/VIII Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ Племінний завод Дослідне господарства, то наразі підстав для скасування заходів забезпечення позову суд не вбачає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 145, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним рішення Золотоніської міської ради від 30 листопада 2021 року №15-64/VIII Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ Племінний завод Дослідне господарства.

3. Стягнути з Золотоніської міської ради, вул. Садовий проїзд, 8, м. Золотоноша, Черкаська область, ідентифікаційний код 26536152 на користь приватного акціонерного товариства Племінний завод Дослідне господарство Золотоніське, вул. Богодухівська, 1, м. Золотоноша, Черкаська область, ідентифікаційний код 14212697 - 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

4. В решті вимог в позові відмовити.

5. Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя А.В.Васянович