ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/1350/22
Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г.,
розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №911/1350/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ
до відповідача: Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
про стягнення 432 699,50 грн.
Ухвалою суду від 03.11.2022 прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №911/1350/22, розгляд заяви постановлено здійснювати без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Розглянувши вказану вище заяву, встановивши всі наявні обставини, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи із наступного.
Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2022 у справі №911/1350/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ заборгованість у сумі 380999,98 грн., пеню в сумі 782, 87 грн., три проценти річних в сумі 93,94 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 5728, 15 грн.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000, 00 грн.

При цьому, в тексті позовної заяви позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу складає 30000,00 грн. та що докази стосовно обсягу наданих послуг і виконання робіт, а також їх вартості будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Повний текст рішення суду у справі №911/1350/22 складено 24.10.2022, а тому останнім днем подання заяви на відшкодування витрат є 31.10.2022, оскільки 29.10.2022 та 30.10.2022 вихідні дні.

Відтак, заява про відшкодування витрат подана позивачем у строк встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Приписами ч. 3 ст. 233 ГПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

В якості підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії договору про надання юридичних послуг №26/08/2022 від 20.06.2022, додаткової угоди до договору №7 від 20.06.2022, акту надання послуг №11 від 05.10.2022, рахунку-фактури №1/051022 від 05.10.2022 та платіжного доручення №2211 від 05.10.2022.

Так, договір про надання юридичних послуг №26/08/2022 від 20.06.2022 (надалі-Договір) укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі», надалі «Замовник», в особі заступника директора з технічних питань Романишина Юрія Павловича, що діє на підставі довіреності від 01.11.2021 року №01-11-21/1, з одного боку, та Адвокатським бюро Руслана Брящея «Верітас» в особі Керівника Адвокатського бюро Брящея Руслана Ігоровича надалі «Виконавець», з другого боку, які кожне окремо називаються «Сторона», а разом звуться «Сторони».

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець зобов`язується надавати Замовникові юридичні послуги (правову допомогу) за дорученням Замовника. Конкретний перелік юридичних послуг зазначається у додаткових угодах, які укладаються за взаємною згодою Сторін та після підписання стають невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з пп. 2.4.2. п. 2.4. Договору Замовник зобов`язаний вчасно оплачувати послуги Виконавця.

Умовами пунктів 4.1., 4.2. та 4.4. Договору передбачено, що оплата послуг, передбачених пунктами 1.1, статті 1 цього Договору, здійснюється в гривнях шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Вартість послуг Виконавця, наданих ним Замовнику на виконання цього договору, становить загальну вартість виставлених рахунків Замовнику на протязі дії Договору. Оплата послуг Виконавця відбувається на підставі виставленого рахунку.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що договір набуває юридичної сили з моменту його підписання обома Сторонами та діє до 31,12.2022 року. Умови нього Договору також застосовуються і до відносин між Сторонами, які виникли до укладення цього Договору.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» та Адвокатським бюро Руслана Брящея «Верітас» було укладено додаткову угоду до Договору №7 від 23.06.2022 (надалі-Додаткова угода).

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику послуги з правової допомоги щодо оскарження у суді заборгованості Державного підприємства обслуговування повітряного руху України перед Замовником за договором. №-44-73/2021 ДК 021:2015 "09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія для Одеського РСП Украероруху) від 19.02.2021.

Умовами п. 2 Додаткової угоди передбачено, що Сторони погодили наступну вартість послуг Виконавця: загальна вартість фактично наданих послуг Виконавця, що будуть надані складає 30000, 00 гривень.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди вона набирає чинності з моменту її підписання повноважними представниками Сторін та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення копію акту надання послуг, в якому зазначено, що адвокатом були виконані роботи вартістю 32250,00 грн.

В матеріалах справи міститься рахунок-фактура №1/051022 від 05.10.2022, виписаний Адвокатським бюро Руслана Брящея «Верітас» позивачу на оплату послуг з правової допомоги на загальну суму 32250, 00 грн.

В якості підтвердження оплати наданих послуг з правової допомоги позивач надав копію платіжного доручення №2211 від 05.10.2022, відповідно до якого позивачем оплачено Адвокатському бюро за правову допомогу згідно Договору №26/08/2022 від 20.06.2022 у розмірі 32250,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява, заява про долучення документів, відповідь на відзив, заява про продовження строку на подання відповіді на відзив та заява про ухвалення додаткового рішення оформлені за підписом Брящей Р.І.

Згідно із ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Умовами додаткової угоди передбачено, що загальна вартість фактично наданих послуг Виконавця складає 30000,00 грн., тобто сторонами вказаної додаткової угоди визначено фіксований розмір гонорару адвоката, який пов`язаний з наданням позивачу правової допомоги у цій справі.

Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 наголосив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

У цій же постанові Верховний Суд вказав, що надання детального опису робіт запроваджено для «визначення розміру витрат», при цьому, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Водночас, у постанові від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18 Верховний Суд зазначив, що необґрунтованою є вимога щодо надання прайс-листа та акта виконаних робіт (послуг) за умови, що надані документи дозволяють установити зміст наданих послуг та їхню вартість.

Таким чином, з огляду на визначення адвокатом та клієнтом в додатковій угоді розміру гонорару адвоката у фіксованому розмірі, відсутня необхідність подання детального опису робіт, оскільки він не залежить від обсягу та часу витраченого адвокатом.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на предмет розгляду справи та її обставини, справа є не складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, судової практики, значних затрат часу та зусиль.

Справа №911/1350/22 розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, тому суд дійшов висновку, що витрати порівняно зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є не співрозмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 10000,00 грн.

При цьому витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

За таких обставин, заява позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №911/1350/22 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №911/1350/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, АЕРОПОРТ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ (02121, м. Київ, Харківське шосе, будинок 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення №4) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №911/1350/22 відмовити.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 10.11.2022.

Екземпляр додаткового рішення надіслати сторонам у справі.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.