ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"07" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2958/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,
розглянувши заяву Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» про забезпечення позову за вх.№2-1014/22 від 03.11.2022
у справі 916/2958/22
3.Компанії ТРАНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) (1207, Швейцарія, Женева, вул. Франсуа-Версоннекс, реєстраційний номер СНЕ-377.267.781)
5. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )
6. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 )
про стягнення 70 954 424, 68 грн.
Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ», Приватно-виробничого підприємства «СТС», Компанії ТРАНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІС 2008», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №18/2011-КЮ від 18.12.2022 у розмірі 70 954 424, 68 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 868 350 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що 18.12.2020 між позивачем та відповідачем-1 (ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ») укладено Кредитний договір №18/2011-КЮ від 18.12.2020, відповідно до умов, якого Банк відкрив Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 85 000 000 грн., цільове призначення якої використання грошових коштів з метою фінансування будівництва. Однак, взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманих коштів та сплаті процентів в строки, що передбачені умовами Кредитного договору, відповідач-1 належним чином не виконав. Також, позивач посилається на неналежне виконання відповідачами 2,3,4,5,6 як поручителями, прийнятих на себе зобов`язань за договорами поруки, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» за кредитним договором №18/2011-КЮ від 18.12.2020.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що 18.12.2020 для забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 за Кредитним договором між АТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та відповідачем-5 ОСОБА_1 було укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обертун С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 600. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в обсязі, визначеному у п.2.1. цього Договору. Поручитель та Боржник залишаються зобов`язаними перед Кредитором доти, доки зобов`язання за Кредитним договором, виконання яких забезпечене порукою за цим Договором, не виконані повністю та належним чином. Станом на теперішній час як відповідач-1, так і відповідач-5 взагалі не вчиняють будь яких дій щодо погашення заборгованості. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач-4 має у власності майно.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач-5 не бажає проводити перемовини з позивачем щодо погашення існуючої заборгованості та відмовляється добровільно повертати кошти. За таких умов, у позивача наявні підстави вважати, що без вжиття відповідних заходів забезпечення позову, відповідач буде ухилятися від розгляду даної справи, всіляким чином затягувати судовий процес, ухилятись від виконання рішення суду та створювати перешкоди для його виконання, у тому числі шляхом відчуження належного йому майна. Така позиція відповідача в умовах воєнного часу та існуючого стану економіки країни посилюють ризики утруднення чи навіть унеможливлення виконання судового рішення. Натомість, якраз саме реальне виконання рішення суду та захист порушених прав господарюючих суб`єктів є одним з факторів, що здатні забезпечити стабільність економічної ситуації в нашій державі.
Також позивач зауважив, що зазначений захід не призведе до порушення будь-яких прав відповідача-5 виключно обмеживши його можливість вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке є предметом спору залишивши за ним, на час розгляду справи, правомочності володіння та користування відповідним нерухомим майном.
Щодо зустрічного забезпечення позивач зазначив, що заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не передбачають жодних реальних обмежень для господарської діяльності відповідача-5. Такі заходи забезпечення не передбачають жодних збитків для відповідача-5. Тому, належним є висновок про відсутність необхідності проведення зустрічного забезпечення у даній справі.
На підтвердження заяви про забезпечення позову позивач, надав інформаційну довідку №312660758 від 18.10.2022.
Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Наведена вище правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 25.05.2021 у справі №925/1441/20.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Між тим, позивачем взагалі не надано до суду доказів, які свідчать про те, що відповідачем-5 здійснюються будь-які несумлінні дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову, як то реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо. Аналогічна позиція викладена і у постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, на яку посилається і сам позивач у заяві про забезпечення позову.
Отже, на думку суду підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою, адже звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен не лише обґрунтувати причини звернення з такою заявою, а й надати суду докази існування фактичних обставин, що пов`язані з необхідністю вжиття таких заходів.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що про відмову Акціонерному товариству «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Відмовити Акціонерному товариству «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№2-1014/22 від 03.11.2022 у справі №916/2958/22.
Ухвала набирає чинності 07.11.2022р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.11.2022 р.

Суддя Г.Є. Смелянець