ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Справа№ 911/2156/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 06.10.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива"

на рішення Господарського суду Київської області

від 14.12.2021 (повний текст складено та підписано 17.01.2022)

у справі №911/2156/19 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Фермерського господарства "Озерце"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива"

про стягнення 1120000 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Озерце" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" про стягнення 1120000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання юридичних послуг від 02.01.2012, укладеного між відповідачем та адвокатом Гаврилюком С.В. щодо здійснення розрахунку за надані юридичні послуги в розмірі заявленої до стягнення суми, право вимоги належного виконання яких (зобов`язань) передано первісним кредитором адвокатом Гаврилюком С.В. позивачу за договором про відступлення права вимоги від 05.04.2018, укладеного між позивачем та адвокатом Гаврилюком С.В.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено надання адвокатом юридичних послуг відповідачу на заявлену до стягнення суму за договором, який на переконання відповідача не відповідає вимогам закону, що є підставою визнати його недійсним. А оскільки позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем грошових зобов`язань за таким договором, то позовні вимоги є безпідставними. Також відповідач зазнчав, що визначені суми нагороди за актами виконаних робіт не відповідають професійному рівню адвоката, є значно завищеними, не відповідають кількості часу, витраченого на надання цих послуг, акти не мають детального опису наданих адвокатом послуг. Гаврилюк С.В. взагалі не мав права на укладення договору та визначення вартості юридичних послуг, оскільки він не є платником податку та не числиться у реєстрі фізичних та юридичних осіб або у реєстрі платників податків. Отже, Гаврилюк С.В. не мав права здійснювати оплатну правову допомогу та отримувати за неї гонорар, більш того, укладений договір про надання юридичних послуг від 02.01.2016 викликає сумніви у юридичній правомірності останнього. Відповідачу незрозуміло на підставі якого договору Гаврилюк С.В. здійснював представництво інтересів у справах з 2016 року, оскільки 02.01.2016 між адвокатом Гаврилюком С.В. та СТОВ «Жоравське» було укладено договір про надання юридичних послуг, п. 7.2 якого передбачено, що після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу. Тобто можливість участі адвоката Гаврилюка С.В. як представника СТОВ «Жоравське» у судових засіданнях протягом 2016 - 2018 років на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.01.2016 виключаться, оскільки вказаний договір втратив свою чинність у зв`язку з підписанням договору від 02.01.2016. Відповідач також зазначає про неправомірність договору про відступлення прав вимоги, у зв`язку з тим, що укладення такого правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів, здійснено за відсутністю повноважень у його підписанта, відсутністю у первинного кредитора права вимоги відступленої суми та неможливістю встановити оплатність чи безоплатність договору. Крім того, відповідач зазначає, що як вбачається з довідки про списання коштів, виданої банком, СГ ТОВ «Жоравське» на вказаний в договорі розрахунковий рахунок перерахувало кошти: 27.10.2014 в розмірі 100000 грн., 26.12.2016 в розмірі 120000 грн., 28.11.2017 в розмірі 150000 грн., загальна сума повністю відповідає сумі згідно акта виконаних робіт від 28.10.2013 - 370000 грн. Разом з тим, в договорі про відступлення права вимоги дане виконання не враховано.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач позивач зазначав, що договори, про недійсність яких вказує відповідач не є предметом розгляду у даній справі, склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги встановлений сторонами спору добровільно у договірній сумі, яка і визначає суму договору. Адвокатську діяльність Гаврилюк С.В. здійснює відповідно до свідоцтва. Стосовно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2016, то позивач його існування не заперечує проте, п. 7.2 названого договору стосується тільки цього договору та ніяким чином не означає припинення дії договору від 02.01.2012. Щодо правомірності договору про відступлення права вимоги, відповідачем наведені аргументи всупереч ст.ст. 16, 203, 215, ч. 3 ст. 238 ЦК України не стороною договору, його право в контексті вимог даних статей не порушено. Довідка про списання коштів про яку зазначає відповідач ніяким чином не свідчить про перерахування коштів відповідачем стороні договору про відступлення права вимоги.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/2156/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" на користь Фермерського господарства "Озерце" 720000 грн основного боргу, 10800 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог Фермерського господарства "Озерце" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" про стягнення 400000 грн основного боргу відмовлено.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання юридичних послуг від 02.01.2012, укладеного між відповідачем та адвокатом Гаврилюком С.В. щодо здійснення розрахунку за надані юридичні послуги. Згідно з розрахунком, який зроблений судом, з врахуванням визначеного сторонами розміру щомісячної абонентської плати (10000 грн.), щомісячна абонентська плата за період від початку виконання робіт за договором за надані послугу згідно актів виконаних робіт: від 28.10.2013, від 01.01.2018 становить 720000 грн. (за період з 02.01.2012 по грудень 2017 року). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 400000 грн. відмовлено через недоведеність.

Не погодившись із вказаним рішенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення від 14.12.2021 у справі №911/2156/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені первісних позовних вимог ФГ "Озерце" відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/2156/19; призначено розгляд апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 22.09.2022 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.

06.10.2022 після оголошеної перерви, представники сторін в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлені.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

02.01.2012 між СТОВ «Жоравське», правонаступником якого є ТОВ «Жоравська Нива», як замовником, та адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем, як виконавцем, було укладено договір про надання юридичних послуг (далі договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язався надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України з питань укладення господарських та інших договорів, податкових взаємовідносин відшкодування завданої шкоди та інше (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору послуги надаються замовнику шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, підписання та подання скарг, претензій та позовних заяв тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів замовника в органах судової влади; особистої участі та представництва замовника в загальних та господарських судах України, підприємствах та установах, у тому числі експертних.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що початок виконання робіт визначається з моменту набрання цим договором чинності. Закінчення робіт з консультування визначається моментом перерахування коштів; з питання представництва в загальних та господарських судах України - моментом набрання чинності рішенням відповідного органу судової влади або самостійним задоволенням відповідачем (суб`єктом оскарження) вимог замовника, або добровільним задоволенням замовником вимог третіх осіб. За настання обставин, передбачених у ч. 2 п. 2.2 даного договору, виконавець вважається таким, що повністю виконав свої обов`язки перед замовником.

В п. 4.1 договору визначені обов`язки виконавця, а саме: надати необхідні послуги.

Згідно з п. 4.2 договору виконавець вповноважується правами позивача, відповідача, заявника, правопорушника, скаржника, третьої особи, стягувача, боржника, заінтересованої особи, цивільного позивача, відповідача, передбаченими процесуальним законодавством України, іншим законодавством України, зокрема: подавати позовні заяви і зауваження на позовну заяву, змінювати предмет і підставу позову, визнавати позов повністю або частково, пред`являти зустрічний позов, знайомитися з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії, брати участь у судових засіданнях, представляти докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, давати усні і письмові пояснення суду, приводити свої доводи та міркування з усіх питань, які виникають в ході судового процесу: заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, подавати зауваження на протокол судового засідання, укладати мирову угоду.

У відповідності до п. 5.1 договору замовник здійснює оплату за цим договором одноразово в безготівковому порядку платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця у сумі 10000 гривень за один місяць, а за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільною виконання) - 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми.

Цей Договір є довгостроковим і набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 7.1 договору.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору виконавець Гаврилюк Сергій Васильович надав замовнику СТОВ «Жоравське», правонаступником якого є відповідач у справі юридичні послуги на загальну суму 1120000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 28.10.2013 на суму 370000 грн. згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 та актом виконаних робіт та наданих послуг від 01.01.2018 на суму 750000 грн. згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, які (акти) підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками виконавця та замовника без будь яких письмових заперечень та підпис представника замовника, скріплений печаткою товариства, завірені копії яких залучені до матеріалів справи. Водночас, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані юридичні послуги не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 1120000 грн.

05.04.2018 між адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем (далі первісний кредитор) та позивачем (далі новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги до боржника СТОВ «Жоравське», згідно з договором надання юридичних послуг № б/н від « 02» січня 2012 року та актами виконаних робіт на суму 1120000 гривень (один мільйон сто двадцять тисяч) (далі основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором та актами виконаних робіт (п. 1.1 договору про відступлення права вимоги).

У п. 1.2 договору про відступлення права вимоги вказано, що з цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору про відступлення права вимоги за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор може сплатити первісному кредитору суму вимоги після реальної сплати (стягнення) коштів з боржника в сумі за окремою угодою.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 5.1 договору).

СТОВ «Жоравське» ознайомлений з умовами договору про відступлення права вимоги від 05.04.2018, укладеного між адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем та позивачем, про що міститься відповідна відмітка боржника на вказаному правочині - підпис представника СТОВ «Жоравське», який скріплено печаткою товариства.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам».

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, тому, під час розгляду справ, судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» 19.11.2019 звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ФГ «Озерце» про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 2 січня 2021 року, укладеного між СТОВ «Жоравське» в особі директора Цаплія В.П. та адвокатом Гаврилюком С.В., а також визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 5 квітня 2018 року, укладеного між адвокатом Гаврилюком С.В. та ФГ «Озерце».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 у справі № 359/10634/19 позов задоволено частково. Визнано недійсними положення пункту 5.1 договору про надання юридичних послуг від 2 січня 2012 року, укладеного між СТОВ «Жоравське», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» в особі директора Цаплія Василя Петровича та адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем в частині: «замовник здійснює оплату за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми»; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Договір, визнаний судом недійсним у судовому порядку є таким з моменту його вчинення.

Згідно з ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення 1120000 грн. заборгованості за надані юридичні послуги на виконання умов договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 на підставі актів виконаних робіт: від 28.10.2013 на суму 370000 грн., від 01.01.2018 на суму 750000 грн.

Досліджуючи умови договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, судом встановлено, що вказаний договір сторонами визначено, як довгостроковий, а відтак зобов`язання щодо надання юридичних послуг носять характер триваючих. Про триваючий характер зобов`язань з надання юридичних послуг свідчать також підписані між СТОВ «Жоравське», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» та адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем акти виконаних робіт в 2013 році та в 2018 році.

Розрахунок за надані послуги згідно умов договору від 02.01.2012 здійснюється шляхом внесення замовником щомісячної абонентської плати у розмірі 10000 грн., а також шляхом внесення замовним оплати за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми. Проте, положення договору в частині: «замовник здійснює оплату за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми» в судовому порядку визнано недійсним у справі № 359/10634/19.

Отже, порядок розрахунків за договором за надані юридичні послуги здійснюється замовником лише шляхом внесення замовником щомісячної абонентської плати у розмірі 10000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума вартості наданих послуг, які визначені у актах виконаних робіт: від 28.10.2013 на суму 370000 грн., від 01.01.2018 на суму 750000 грн., включають в себе як суми щомісячної абонентської плати, так і відсотки від отриманої (захищеної від стягнення) суми за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання).

Водночас, положення пункту 5.1 договору про надання юридичних послуг від 2 січня 2012 року, укладеного між СТОВ «Жоравське» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива») в особі директора Цаплія Василя Петровича та адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем в частині: «замовник здійснює оплату за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми» в судовому порядку визнано недійсним, а тому включення до актів виконаних робіт сум вартості наданих послуг, визначених у відсотках від отриманої (захищеної від стягнення) суми за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання), на підставі визнаного в судовому порядку недійсним положення договору є безпідставним.

Разом з тим, включення до вказаних актів виконаних робіт щомісячної абонентської плати є правомірним.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача 720000 грн - заборгованості, яка виникла за період з 02.01.2012 по грудень 2017 року), з урахуванням визначеного сторонами розміру щомісячної абонентської плати у розмірі 10000 грн., та відмовою судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 400000 грн з огляду на їх недоведеність.

Відповідач свої зобов`язання за договором про надання юридичних послуг від 02.01.2012, укладеного між відповідачем та адвокатом Гаврилюком С.В. щодо здійснення розрахунку за надані юридичні послуги в розмірі 720000 не виконав, в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 720000 грн.

Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між відповідачем та адвокатом Гаврилюком С.В. договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані юридичні послуги, у зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 720000 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 720000 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно поданої відповідачем суду першої інстанції заяви про застосування строку позовної давності, яка мотивована тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 02.01.2012 припинився у зв`язку з укладенням 02.01.2016 нового договору про надання юридичних послуг між адвокатом Гаврилюком С.В. та СТОВ «Жоравське», посилаючись на п. 7.2 договору про надання юридичних послуг від 02.01.2016, у відповідності до якого після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу. Тобто, на думку відповідача, можливість участі адвоката Гаврилюка С.В. як представника СТОВ «Жоравське» у судових засіданнях протягом 2016 - 2018 років на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 виключається, оскільки вказаний договір втратив свою чинність у зв`язку з підписанням договору від 02.01.2016. Відтак, відповідач вважає, що крайнім строком звернення із вимогою про стягнення боргу за невиконання умов договору про надання правової допомоги від 02.01.2012, з огляду на укладення нового договору від 02.01.2016, є саме 02.01.2019, тоді як позивач, звернувся з даним позовом до суду 28.08.2019, тобто з пропущеним терміном позовної давності, що є підставою для відмови в позові, у зв`язку з чим просить суд застосувати наслідки спливу позовної давність.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При цьому, правила про позовну давність застосовуються лише тоді, коли доведено існування самого суб`єктивного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 1120000 грн.

Судом встановлено, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами суму заборгованості відповідача у розмірі 720000 грн., а відтак суд у даному випадку досліджує наявність правових підстав для застосування позовної давності лише до наявного права позивача щодо стягнення заборгованості у доведеному ним розмірі 720000 грн.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 27.08.2019, що підтверджується відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла позовна заява до Господарського суду Київської області.

Як вбачається з акта виконаних робіт від 28.10.2013 сума вартості наданих послуг за вказаним актом згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 підлягає перерахуванню протягом трьох років з моменту підписання даного акту виконаних робіт. Тобто останнім днем для оплати даного акта є 28.10.2016 включно.

Строк оплати акта виконаних робіт та наданих послуг від 02.01.2018 сторонами в акті не визначено, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України , позивач, як кредитор, має право вимагати його виконання у будь-який час.

Оскільки положеннями ст. 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. При цьому волевиявлення щодо виконання боржником відповідного обов`язку має бути вчинено кредитором в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до відома боржника (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/10958/20).

Позивач звернувся з даним позовом через майже повних 19 місяців від дати підписання акта виконаних робіт та наданих послуг від 02.01.2018, тобто в межах трирічного строку.

Отже, виходячи з вищезазначеного, позивач звернувшись до суду з цим позовом 27.08.2019, не пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. За вказаних обставин, у суду відсутні правові підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до правомірних вимог позивача та відмови в позові в такій частині, а тому заява відповідача про застосування наслідків пропущення строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що договір про надання правової допомоги від 02.01.2012 припинився у зв`язку з укладенням 02.01.2016 нового договору про надання юридичних послуг між адвокатом Гаврилюком С.В. та СТОВ «Жоравське», а тому крайнім строком звернення із вимогою про стягнення боргу за невиконання умов договору про надання правової допомоги від 02.01.2012, з огляду на укладення нового договору від 02.01.2016, є саме 02.01.2019.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 651 УК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 передбачено, що після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу.

Згідно з п. 7.4 договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 зміни в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Сторони, зокрема, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що договір про надання правової допомоги від 02.01.2012 припинився у зв`язку з укладенням 02.01.2016 нового договору про надання юридичних послуг між адвокатом Гаврилюком С.В. та СТОВ «Жоравське», зокрема, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 02.01.2012 про припинення його дії.

Посилання позивача в позовній заяві на встановлені у справі № 911/395/19 преюдиційні обставини того, що позивач є кредитором стосовно відповідача у сумі 3418000 грн. основного боргу правомірно не прийнято місцевим господарським судом до уваги, з огляду на те, що предметом дослідження у вказаній справі в розрізі відповідних предмета та підстав позову були обставини систематичної несплати ФГ «Озерце» орендної плати, тоді як обставини наявності між сторонами спору стосовно надання юридичних послуг за договором від 02.01.2016 та виникнення у ТОВ «Жоравська Нива» боргу за таким договором не було предметом дослідження у справі № 911/395/19.

Наданий ФГ «Озерце» акт від 04.04.2018 № 1 про зарахування зустрічних зобов`язань, яку у справі № 911/395/19 судовою колегією оцінено на предмет наявності у ФГ «Озерце» заборгованості з орендної плати, не містить в собі жодних ідентифікуючих даних стосовно договору про надання юридичних послуг, заборгованість за яким заявлено до стягнення у даній справі, як наслідок у сукупності з усіма наведеним вище у даній справі обставинами такий акт не є належним та допустимим доказом наявності у ТОВ «Жоравська Нива» заборгованості за договором про надання юридичних послуг у іншому розмірі, ніж встановлено судом вище.

Заперечення відповідача проти позову з підстав неправомірності договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 та договору про відступлення права вимоги від 05.04.2018 правомірно не прийнято місцевим господарським судом до уваги,при вирішенні спору та відхилено з огляду на те, що недійсність вказаних договір не є предметом дослідження у даній справі та оцінка вказаним договорам надана рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 у справі № 359/10634/19.

Посилання відповідача на довідку про списання коштів, виданої банком, згідно якої СГ ТОВ «Жоравське» на вказаний в договорі розрахунковий рахунок перерахувало кошти: 27.10.2014 в розмірі 100000 грн., 26.12.2016 в розмірі 120000 грн., 28.11.2017 в розмірі 150000 грн., загальна сума повністю відповідає сумі згідно акту виконаних робіт від 28.10.2013 370000 грн., є безпідставними, з огляду на те, що отримувачем платежу 27.10.2014 в сумі 100000 грн. вказано іншу особу та зазначено інший договір, за яким такий платіж здійснюється; отримувачем платежів 26.12.2016 в сумі 120000 грн., 28.11.2017 в сумі 150000 грн. також вказано іншу особу.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/2156/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива".

Матеріали справи №911/2156/19 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.10.2022р. після виходу суддів Козир Т.П. з відрядження та Кравчук Г.А. з відрядження та відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир