ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
08 листопада 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/3008/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», м. Чернівці
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Чернівці
Суддя О.В. Гончарук
Секретар судового засідання Чиборак У.Г.
Представники сторін:
від позивача Попов В.Д., адвокат, довіреність №007.2Др-12-1221 від 09.12.2021;
від відповідача Білоросюк Л.В.
04.11.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява (вх. №4221) про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні 08.11.2022 представник позивача просить задовольнити заяву (вх.№4221 від 04.11.2022) та стягнути з відповідача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Присутній у судовому засіданні відповідач вважає заявлені до стягнення судові витрати завищеними у порівнянні з вартістю правничої допомоги у аналогічних справах. Також відповідач зазначає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, не співмірні із складністю справи, ціною позову та обсягом виконаної представником позивача роботи.
Заслухавши представника позивача та відповідача, ознайомившись із заявою позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та дослідивши у сукупності докази з цього питання, які містяться в матеріалами справи, суд встановив наступне.
30.11.2017 між Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» (виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (замовником) укладено договір про надання правової допомоги №38ChrZ491-17 (далі договір).
Відповідно до п.1.1. договору в порядку та на умовах визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх.
Відповідно до пп.3.1.2. п.3.1 плати за ведення складних справ у розмірі, визначеному в окремих додаткових угодах до договору.
Згідно з п.5.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01.12.2017 до 28.02.2018 включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.
Додатковою угодою до договору №3 від 29.01.2018 сторони домовились викласти п.5.1 договору в новій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01.12.2017 до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків до їх остаточного завершення».
Згідно з наказом №66-ОС від 18.09.2018 Адвокатським об`єднанням «гарант Груп» прийнято на роботу ОСОБА_2 на посаду начальника управління в Чернівецькій області.
Додатковою угодою до договору №5 від 27.12.2018 сторони домовились викласти п.5.1 договору в новій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01.12.2017 до 31.12.2019 включно, а в частині проведення розрахунків до їх остаточного виконання».
Додатковою угодою до договору №7 від 27.12.2019 сторони домовились викласти п.5.1 договору в новій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01.12.2017 до 31.12.2020 включно, а в частині проведення розрахунків до їх остаточного виконання».
Також сторони домовилися, викласти п.5.1 договору в новій редакції: «строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п.5.1. цього договору та закінчується 31.12.2021 (включно)».
Додатковою угодою до договору №18 від 31.12.2021 сторони домовились викласти п.5.1 договору в новій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01.12.2017 до 31.12.2022 включно, а в частині проведення розрахунків до їх остаточного виконання».
03.08.2022 сторонами укладено додатковою угоду до договору №48, якою визначено, що загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, працевлаштованого у виконавця, і становить 3000 (три тисячі грн) грн 00 коп за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Фактичний обсяг наданих послуг визначається сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг (п.4).
Відповідно до п.5 додаткової угоди №48 від 03.08.2022 виконавець надсилає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг згідно даної додаткової угоди у двох примірниках протягом одного робочого дня, наступним за днем ухвалення рішення по справі в суді першої інстанції, в тому числі апеляційної та касаційної. Звіти адвокатів виконавця про фактично надані послуги додаються до актів приймання-передачі наданих в електронному вигляді. Замовник підписує, датує і повертає виконавцю один примірник акту приймання передачі послуг або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання акту приймання-передачі наданих послуг. У разі, якщо виконавець у строк, що не перевищує 3 (трьох) днів з дня отримання замовником акту приймання-передачі наданих послуг, не одержить від замовника підписаний примірник акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання, сторони визнають, що такий акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним , а послуги, як такі, що надані виконавцем і прийняті замовником в обсязі і на умовах , визначених у такому акті.
Відповідно до акту надання послуг №31 від 03.11.2022 сторонами підтверджено, що виконавцем виконані роботи (надані послуги) з надання послуг за договором №38ChrZ491-17 від 30.11.2017 на загальну суму 6000,00 грн з ПДВ.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Частиною восьмою статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.
Статтею 126 ГПК України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Відповідно до частин четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову на відповідача,
2) у разі відмови в позові на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.
Частиною п`ятою цієї статті ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони, при цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (частини п`ята і шоста статті 126 ГПК України).
Суд погоджується з доводами відповідача, що сума витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката є неспівмірною із складністю справи.
З урахуванням наведеного суд погоджується з доводами відповідача, що за таких обставин сума гонорару не відповідає принципу розумності і співмірності судових витрат.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами на адвокатські послуги.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд, з урахуванням заперечень відповідача, вище обґрунтував, що справа є нескладною і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, судової практики, значних затрат часу та зусиль, розрахунки заявлених до стягнення сум не є складними і не потребують значного часу.
Разом з тим, у даній справі рішення прийнято на користь позивача, отже, він має право на відшкодування судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, а позбавлення його такого права буде порушенням положень статей 16, 126, 129 ГПК України.
У відповідності до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частинами 1-2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відтак, за результатами дослідження поданих позивачем доказів, оцінки вимог і заперечень сторін, з огляду на положення статей 123, 129 ГПК України, дослідивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та присудження до стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн, що на переконання суду, є співмірним із складністю справи та реально витраченим адвокатом часу на надання правничої допомоги, в той же час не є надмірним тягарем для відповідача.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2022 № 911/2737/17 висловлено правову позицію, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Решту витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2000,00 грн. суд залишає за позивачем.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №4221 від 04.11.2022) задовольнити частково.
3. У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено на підписано 09.11.2022.
Суддя О.В. Гончарук