УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

м. Київ

09.11.2022Справа № 910/10939/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши

позовну заяву Іванцової Марини Валеріївни , м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп», м. Київ

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Іванцова Марина Валеріївна (далі - ФОП Іванцова М.В./Іванцова М.В./позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп» (далі - ТзОВ «Тіоніт Груп»/відповідач) про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Райдужна, будинок 13 , загальною площею 341,8 кв.м., б/н від 01.02.2018, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Іванцовою Мариною Валеріївною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.10.2022 позовну заяву ФОП Іванцової М.В. залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

08.11.2022 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Зважаючи на викладені у заяві обставини, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Разом з тим, як встановлено судом та вказано позивачем у заяві про усунення недоліків позову, з 24.05.2018 Фізична особа-підприємець Іванцова Марина Валеріївна припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення.

Як зазначено вище, звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Райдужна, будинок 13 , загальною площею 341,8 кв.м., який було укладено 01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп» та Фізичною особою-підприємцем Іванцовою Мариною Валеріївною.

Так, частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З системного аналізу статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у позивача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, а перейшли до Іванцової Марини Валеріївни , як фізичної особи.

Зокрема, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.06.2019 у справі №760/13915/18, зокрема, що припинення підприємницької діяльності позивача/відповідача не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто, стороною правочину виступала фізична особа-підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Крім того, разом із позовною заявою Іванцовою М.В. заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення.

Розглянувши заяву позивача про звільнення від сплати судового збору або його зменшення, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання Іванцова М.В. посилається на неможливість сплати судового збору, оскільки її доходу недостатньо для утримування родини та сплати судового збору у такій значній сумі.

Так, Законом України «Про судовий збір» визначено виключний перелік підстав для відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Зокрема, згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи перелічені вище норми законодавства, приймаючи до уваги додану до позовної заяви довідку Державної податкової служби України №2653-22-04605 від 15.09.2022, відповідно до якої за період з 1 кварталу 2021 по 2 квартал 2022 інформація про доходи Іванцової М.В. відсутня, суд вважає за можливе звільнити Іванцову М.В. від сплати судового збору за подання даного позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ГПК України, в ухвалі про відкриття провадження у справі суд вирішує питання про форму господарського судочинства, за якою буде здійснюватись розгляд справи.

Згідно ч. 5 ст. 12 ГПК України справи, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Приймаючи до уваги предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, предмет доказування, за висновком суду подана позовна заява підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

На підставі ст. 181 ГПК України, суд вважає за необхідне призначити у справі підготовче засідання.

Керуючись ст. 176, 182, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Справу розглядати суддею одноособово за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання у справі призначити на 12.12.22 о 14:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 7 .

4. Повідомити відповідача про можливість надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову та одночасного надіслання позивачу - копії відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання відповідно до ст. 165 ГПК України.

5. Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (у випадку її подання) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

6. Попередити відповідача про те, що у разі ненадання відзиву на позов, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

7. Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом десяти днів з дня отримання відзиву.

8. Звернути увагу сторін на приписи ч. 9 ст. 80 ГПК України.

9. Ухвала набирає законної сили 09.11.2022 та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Бондарчук