УХВАЛА

07.11.2022Справа № 927/839/22

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кубрака Анатолія Вікторовича

до Чернігівської обласної ради

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кубрак Анатолій Вікторович звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Чернігівської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.10.2022 справу №927/839/22 за позовом Фізичної особи-підприємця Кубрак Анатолія Вікторовича до Чернігівської обласної ради передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

31.10.2022 справа № 927/839/22 надійшла до Господарського суду міста Києва.

За наслідками проведеного автоматизованого розподілу справу № 927/839/22 передано для розгляду судді Картавцевій Ю.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо її повернення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За змістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Як вбачається зі змісту позовної заяви у справі № 927/839/22, у прохальній частині позову позивач просить суд:

- визнати наявність порушень Орендодавцем (відповідачем) порядку організації, проведення аукціонів LLE001-UA-142 та LLE001-UA-536;

- надати дозвіл мені, ФОП Кубраку Анатолію Вікторовичу, брати участь в аукціонах на нежитлове приміщення площею 35,3 м. кв. за адресою м. Ніжин, вул. Гоголя, 12 (ідентифікатор об`єкту RGL001-UA-261);

- відмінити результати аукціону LLE001-UA-539 та провести новий аукціон на нежитлове приміщення площею 35,3 м. кв. за адресою м. Ніжин, вул. Гоголя, 12 (ідентифікатор об`єкту RGL001-UA-261) з рівними правами всіх учасників;

- відмінити донарахований ПДВ за нежитлове приміщення в м. Ніжині на вул. Гоголя, №10, площею 25,7 м. кв. (ідентифікатор об`єкту RGL001-UA-451), що порушує протокол та умови аукціону LLE001-UA-142.

З викладеного вбачається, що позивачем заявлено ряд позовних вимог, які стосуються трьох різних аукціонів (LLE001-UA-142, LLE001-UA-536 та LLE001-UA-539) та двох окремих нежитлових приміщень (нежитлове приміщення в м. Ніжині на вул. Гоголя, №10, площею 25,7 м. кв. (ідентифікатор об`єкту RGL001-UA-451) та нежитлове приміщення площею 35,3 м. кв. за адресою м. Ніжин, вул. Гоголя, 12 (ідентифікатор об`єкту RGL001-UA-261)).

Суд зазначає, що встановлення обставин наявності чи відсутності порушень під час організації та проведення зазначених аукціонів передбачає необхідність дослідження умов їх проведення, тендерної документації, результатів проведення, документів, які були прийняті у зв`язку з завершенням аукціону або його скасуванням, окремо по кожному із вказаних аукціонів.

Отже, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення та/або поданими доказами, тобто, не є однорідними. Більше того, такі вимоги не співвідносяться між собою як основна та похідні.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Так, зміст частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України свідчить про можливість (тобто право), а не про обов`язок суду, більше того, роз`єднання позовних вимог має сприяти виконанню завдань господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Відтак, зважаючи на предмет позову у справі № 927/839/22 та визначені позивачем способи захисту прав, про порушення яких він зазначає у позові, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ч. 6 ст. 173 ГПК України, оскільки, роз`єднання позовних вимог та виділення кожної з них в самостійне провадження, не сприятиме виконанню завдань господарського судочинства, зокрема, в аспекті ефективного захисту прав позивача.

Приписами п. 2. ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кубрака Анатолія Вікторовича та додані до неї документи повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева