ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Справа№ 925/1364/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року

у справі №925/1364/21 (суддя - Дорошенко М.В.)

за позовом Департаменту патрульної поліції

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп"

про стягнення 40 393,26 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 40 393,26 грн в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначена і виплачена відповідачем сума страхового відшкодування - 77581,50 грн є значно меншою від вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , яка (вартість відновлювального ремонту) відповідно до наданого фізичною особою-підприємцем Ганицьким О.В. рахунку від 23.02.2021 року №49 становить 124751,65 грн, а відповідно до висновку експертного дослідження від 05.04.2021 року №ЕД-19/124-21/2660-АВ, зробленого судовим експертом Черкаського науково-дослідного центру Міністерства внутрішніх справ України Науменком В.С., 117974,76 грн. Різниця між визначеною за цим висновком експертного дослідження вартістю відновлювального ремонту автомобіля в сумі 117974,76 грн і визначеною та виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування в розмірі 77581,50 грн і становить суму 40393,26 грн, стягнення якої є предметом позову позивача у даній справі.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" на користь Департаменту патрульної поліції 21439,00 грн на відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та 1 204,81 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Черкаської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказує що у матеріалах справи, висновок експертного дослідження позивача від 05.04.2021 року № ЕД-19/124-21/2660-АВ визнано судом першої інстанції неналежним і недопустимим доказом. Проведення судової експертизи з метою визначення матеріального збитку також не є можливим, оскільки транспортний засіб Skoda-Rapid, державний знак НОМЕР_1 було частково відновлено.

А тому, єдиним належним та допустимим доказом розміру матеріальної шкоди, є копія звіту відповідача, у якому враховано та визначено коефіцієнт фізичного зносу.

Крім того скаржник зазначив, що акти надання послуг від 10.09.2021 року №17565 та від 20.12.2021 року №2243 не можуть бути належними та допустимими доказами обґрунтування позовних вимог позивача, оскільки відображають фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу, а не розмір матеріального збитку відповідно до Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, скаржник наголосив, що позивач не надав до позовної заяви жодного розрахункового документу, який би підтверджував оплату позивачем наданих послуг, а тому у розумінні цивільного процесуального законодавства позивачем не довів належними та допустимими доказами факт оплати послуг по ремонту транспортного засобу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022 року справу №925/1364/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Шапран В.В., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2523/22 від 29.08.2022 року, у зв`язку перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1364/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Ткаченко Б.О., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників своєю ухвалою від 29.08.2022 року.

12.09.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просив відмовити Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" у задоволенні апеляційної скарги у справі №925/1364/21 у повному обсязі. Рішення Господарського Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21 залишити без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що позивачем з метою встановлення вартості матеріального збитку на стадії позасудового врегулювання спору зміг звернутись до експертної установи виключно із завою про проведення експертного дослідження, а не судової експертизи. Тобто, скаржник ототожнив поняття «висновок експерта» та «висновок експертного дослідження», в результаті чого дійшов хибних переконань щодо обов`язковості відображення інформації щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок у даному висновку експертного дослідження.

Також, за твердження позивача на скаржника, як на страховика винної особи, покладено обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, який включає як прямі матеріальні збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, так і вартість відновлювальних робіт, направлених на усунення її наслідків.

Подані позивачем докази - акти виконаних робіт №17565 від 10.09.2021 року та №2243 від 20.12.2021 року, якими підтверджено надання послуг, пов`язаних з відновленням транспортного засобу та вартість таких послуг, є належними та допустимими доказами у даній справі та обґрунтовано прийнято до уваги судом першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 18.007.2022 року у справі №925/1364/21 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 28 лютого 2020 року о 10 год. 20 хв. по вул. А. Корольова, 12 у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та належного позивачу автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Рубана В.І.

Ця дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля BMW Х5 ОСОБА_2 , який, виконуючи обгін на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Skoda-Rapid, який рухався в попутному напрямку та виконував поворот ліворуч, чим порушив п. 2.3 б, п. 11.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21.04.2020 року серії ДПР 18 №319878 та постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2020 року у справі №712/4039/20 (провадження №3/712/1661/20), згідно з якою водія автомобіля BMW Х5 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Черкаський апеляційний суд своєю постановою від 30.10.2020 року постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2020 року у справі №712/4039/20 залишив без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України постанова Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.08.2020 року у справі №712/4039/20 про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для Господарського суду Черкаської області у цій справі як така, що підтверджує наявність дій, які спричинили вказану дорожньо-транспортну пригоду, та що ці дії вчинені водієм автомобіля BMW Х5 ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_2 , за заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю цього автомобіля шкоди життю, здоров`ю, майну третьої особи була застрахована відповідачем відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що підтверджується чинним станом на 28.02.2020 року полісом № АО3243528 та визнається відповідачем (наявний в матеріалах справи).

Після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 28.02.2020 року о 10 год. 20 хв. по вул. А. Корольова, 12 у м. Черкаси за участю автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідач замовив у фізичної особи-підприємця Ковальчука О.А., який має кваліфікацію аварійного комісара з правом проведення автотоварознавчої експертизи, проведення оцінювання автомобіля Skoda-Rapid з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням цього автомобіля внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

25.02. 2021 року фізична особа-підприємець Ковальчук О.А., представник позивача Голімбієвський В.О. і представник відповідача Ціунчик С.П. провели огляд пошкодженого автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , за результатами якого склали і підписали акт огляду транспортного засобу від 25.02.2021 року №11, у якому зафіксували комплектацію автомобіля та характер його пошкоджень.

За результатами оцінки пошкодженого автомобіля позивача Skoda-Rapid, проведеної на замовлення відповідача фізичною особою-підприємцем Ковальчуком О.А., останнім був складений звіт про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Skoda моделі Rapid, реєстраційний номер (11)4989 від 05.03.2021 року №11, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику цього легкового автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 77581,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 16.03.2021 року відповідач визначив та сплатив позивачу як суму страхового відшкодування за вказаним вище страховим випадком 77581,50 грн, що не заперечується позивачем.

Позивач в свою чергу не погодився із розміром визначеного і сплаченого йому відповідачем страхового відшкодування, зазначивши про це в адресованому відповідачу листі від 23.02.2021 року №2036/41/24/01-2021, і звернувся до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за проведенням експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак (11) 4989 і поставив на вирішення цього дослідження питання: яка вартість матеріального збитку, завданого автомобілю станом на 23.02.2021 року.

За результатами експертного дослідження, проведеного на замовлення позивача старшим судовим експертом сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Науменком В.С., останнім був складений висновок експертного дослідження від 05.04.2021 року №ЕД-19/124-21/2660-АВ, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого автомобілю станом на 23.02.2021 року, становить 117974,76 грн.

При проведенні вищевказаного експертного дослідження судовий експерт Науменко В.С. використав складений фізичною особою-підприємцем Ганицьким О.В. рахунок від 23.02.2021 року №49 як джерело відомостей про детальний перелік пошкоджених складників наданого на дослідження автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , та про ремонтні операції, необхідні для його відновлення. Складений фізичною особою-підприємцем Ганицьким О.В. рахунок від 23.02.2021 року №49 є додатком до висновку експертного дослідження від 05.04.2021 року №ЕД-19/124-21/2660-АВ.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, різниця між визначеною за висновком експертного дослідження від 05.04.2021 року №ЕД-19/124-21/2660-АВ вартістю відновлювального ремонту автомобіля і визначеною та виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування в розмірі становить суму 40393,26 грн.

Частину відновлювального ремонту автомобіля позивача Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 77581,50 грн без ПДВ виконав фізична особа-підприємець Ганицький О.В., що підтверджується підписаним останнім та представником позивача актом виконаних робіт від 30.06.2021 року №33.

Іншу частину відновлювального ремонту цього автомобіля виконало загальною вартістю 21439,00 грн з ПДВ виконало товариство з обмеженою відповідальністю "Тринік Авто", яке є платником ПДВ, що підтверджується підписаними цим товариством та представником позивача актами надання послуг від 10.09.2021 року №17565 та від 20.12.2021 року №22438 (а.с. 127-130).

Відповідно до ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Пункти 34.2 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" станом на день виникнення страхового випадку містили такі норми:

34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на відшкодування відповідачем всіх фактичних витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, але в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за договором обов`язкового страхування, яка станом на день виникнення страхового випадку становила 130000,00 грн.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що зроблений на замовлення відповідача фізичною особою-підприємцем Ковальчуком О.А. звіт про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Skoda моделі Rapid, реєстраційний номер (11) 4989 від 05.03.2021 року №11 є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Така кінцева сума має визначатися на підставі документів про фактично виконані ремонтні (відновлювальні) роботи автомобіля.

Водночас, зроблений на замовлення позивача старшим судовим експертом сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Науменком В.С. висновок експертного дослідження від 05.04.2021 року №ЕД-19/124-21/2660-АВ не є належним і допустимим доказом у справі, тому суд першої інстанції правомірно не взяв його до уваги, а скаржник правомірно зазначив про це в апеляційній скарзі, оскільки, у цьому висновку не зазначено, що експерт Науменко В.С. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду всупереч вимогам ч.ч. 5, 6 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє твердження позивача викладене у відзиві на апеляційну скаргу, що скаржник дійшов хибних переконань щодо обов`язковості відображення інформації щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок у даному висновку експертного дослідження.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.03.2018 року у справі №910/9396/17 вказав, що у разі наявності спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суду слід виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, якою проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин:

1) фактичне здійснення ремонту автомобіля;

2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі №928/1364/21 автотоварознавчої експертизи на вирішення якої посьавити насупні питання: яка вартість відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, за цінами станом на дату ДТП 28.02.2020 року без урахування ВТВ та з урахуванням ПДВ?

Ухвалою від 22.12.2021 року Господарський суд Черкаської області призначив у справі №925/1364/21 автотоварознавчу експертизу, доручив її проведення Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз і зупинив провадження у вказаній справі на час проведення експертизи. На вирішення експертизи Господарський суд Черкаської області поставив таке питання: яка вартість відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, за цінами станом на дату ДТП 28.02.2020 року і станом на 30.10.2020 року без урахування ВТВ та з урахуванням ПДВ?

Черкаське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із супровідним листом від 11.01.2022 року №23/1015/3-22 повернуло до Господарського суду Черкаської області ухвалу від 22.12.2021 року і матеріали справи №925/1364/21 без виконання у зв`язку з відсутністю в його штаті експерта з такого виду досліджень.

Ухвалою від 18.01.2022 року Господарський суд Черкаської області поновив провадження у справі №925/1364/21, доручив проведення призначеної ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.12.2021 року судової автотоварознавчої експертизи замість Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз судовому експерту Березовському Андрію Андрійовичу.

02.05.2022 року до Господарського суду Черкаської області надійшло повідомлення судового експерта Березовського Андрія Андрійовича від 02.05.2022 року про неможливість надання висновку експерта через завершення часткового відновлення об`єкту дослідження - автомобіля Skoda-Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, через неможливість проведення призначеної ухвалою від 22.12.2021 судової автотоварознавчої експертизи господарський суд першої інстанції правомірно розглянув позовні вимоги з врахуванням підписаного фізичною особою-підприємцем Ганицьким О.В. актом виконаних робіт від 30.06.2021 року №33 та підписаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Тринік Авто" та представником позивача актами надання послуг від 10.09.2021 року №17565 та від 20.12.2021 року №22438.

Водночас, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що акти надання послуг від 10.09.2021 року №17565 та від 20.12.2021 року №2243 не можуть бути належними та допустимими доказами обґрунтування позовних вимог позивача, оскільки відображають фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу, а не розмір матеріального збитку відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів», огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на скаржника покладено обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, подані позивачем докази - акти виконаних робіт від 10.09.2021 року №17565 та від 20.12.2021 року №22438, якими підтверджено надання послуг, пов`язаних з відновленням транспортного засобу та вартість таких послуг, є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказами та правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Водночас, колегія судді погоджується з твердженням позивача, що вищевказані акти не визначають розмір матеріального збитку, а є документами, які відображають факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг, які були надані з зазначенням їх вартості, а тому посилання скаржника на положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є безпідставними та необгрінтованими.

При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що єдиним належним та допустимим доказом розміру матеріальної шкоди, є копія звіту відповідача, у якому враховано та визначено коефіцієнт фізичного зносу, оскільки, останній є попереднім оціночним документом, в якому зазначається про імовірну суму на відновлення транспортного засобу.

Твердження скаржника, що позивач не надав до позовної заяви жодного розрахункового документу, який би підтверджував оплату позивачем наданих послуг, а тому у розумінні цивільного процесуального законодавства позивачем не довів належними та допустимими доказами факт оплати послуг по ремонту транспортного засобу, не спростовує висновків суду.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги твердження позивача, що останній з метою проведення відновлювальних робіт, достатніх для можливості експлуатації автомобіля за рахунок власних бюджетних асигнувань здійснив оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Тринік авто» послуг з ремонту, відповідно до атів виконаних робіт від 10.09.2021 року №17565 на суму 12467,00 грн та від 20.12.2021 року №22438 на суму 9272,00 грн, всього на загальну суму 21439,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 року у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Зазначена правова позиція щодо стандарту доказування викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, фактична вартість відновлювального ремонту становить 99020,50 грн (77581,50 грн + 21439,00 грн = 99020,50 грн), що не перевищує страхової суми (ліміту відповідальності) за договором обов`язкового страхування, та те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Тринік Авто" є платником ПДВ.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач відшкодована вартість відновлювального ремонту лише в сумі 77581,50 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 21439,00 грн.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №925/1364/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №925/1364/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Коротун