РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2022Справа № 910/8120/22

Господарський суд місті Києва у складі судді - Г. П. Бондаренко-Легких, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 910/8120/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИС ГРУП» (68303, Одеська обл., м. Кілія, вул. Челюскіна, 14)

До Державного підприємства «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ» (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 32)

Про стягнення заборгованості у розмірі 874 005, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "РИС ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ДП "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ" про стягнення заборгованості у розмірі 874005,00 грн за Договором №154-1/2020-ПР про виконання сільськогосподарських робіт від 11.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 910/8120/22 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

11.03.2020 між ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", як замовником, та ТОВ "РИС ГРУП", як підрядником, укладено договір №154-1/2020-ПР про виконання сільськогосподарських робіт (далі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець (підрядник) надає, а замовник приймає та оплачує роботи з вирощування сільськогосподарської продукції, включно, але не обмежуючись проведенням сільськогосподарських робіт, зазначених у Додатку №1 цього Договору, на території Одеської філії Кілійської СДС на площі 97,3 га: Озима пшениця - 97, 3 га, які виконуються технікою виконавця на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій з використанням високопродуктивної вітчизняної та іноземної техніки, засобів захисту рослин, добрив та насіннєвого матеріалу.

Згідно з п. 1.2. Договору, строк виконання робіт/передачі врожаю до 30.09.2020 року.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що підрядник виконує сільськогосподарські роботи, які є предметом Договору, з використанням власних паливно-мастильних матеріалів, добрив, ЗЗР, насіння, тощо та власною технікою.

Підрядник, відповідно до цього Договору, забезпечує вирощування та передачу замовнику врожаю/продукції: озимої пшениці в кількості (запланована кількість), що становить 243, 25 тонни (пункт 1.4. Договору).

За умовами пункту 1.5. Договору готова продукція, вирощена із матеріалів виконавця/підрядника, є власністю замовника.

Згідно з п.2.1. Договору вартість робіт та матеріалів визначається на підставі калькуляції - Додаток №1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.2. передбачено загальну ціну договору, яка становить 972 845, 00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 2.3. Договору замовник здійснює оплату обумовлену в п. 2.2. Договору після остаточної здачі сільськогосподарських робіт, а саме передачі замовнику врожаю/продукції, на склад замовника, в обумовлений цим договором кількості, про що складається акт приймання-передачі врожаю/продукції отриманого в результаті проведення робіт.

Відповідно до п. 2.6. Договору розрахунки між сторонами за цим договором здійснюються у грошовій формі шляхом перерахування замовником коштів в сумі, зазначеній у п. 2.2. Договору на поточний рахунок підрядника на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (врожаю), протягом 10 (десяти) робочих днів від реалізації вирощеної за цим договором продукції, але не пізніше 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 3.1.2. підрядник зобов`язується скласти та надати на затвердження замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт (врожаю), який підписується обома сторонами в день передачі замовнику врожаю.

Відповідно до п. 3.2.4. Договору замовник зобов`язується своєчасно, в строки, передбачені п. 2.6. цього Договору, здійснити оплату виконаних підрядником робіт.

Згідно з п. 9.1. Договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами повного обсягу зобов`язань по цьому договору.

Додатком №1 від 11.03.2020 до Договору сторони узгодили перелік та загальну вартість робіт/послуг, які будуть надані замовнику - 972 845, 00 грн.

Позивач на виконання умов Договору надав відповідачеві обумовлені Додатком №1 до Договору роботи/послуги на загальну суму 874 005, 00 грн, що підтверджується Актом №2 від 18.05.2020 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Відповідач свої зобов`язання з оплати наданих послуг/робіт на суму 874 005, 00 грн не виконав, що стало передумовою звернення з позовом до суду.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача 874 005, 00 грн заборгованості за договором про надання послуг.

Юридичними підставами позову є статті 173, 181, 193, 230, 265 ГК України, статті 11, 202, 509, 525, 549, 599, 610, 611, 612, 625, 712 ЦК України.

Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині оплати вартості наданих послуг/робіт.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про виконання сільськогосподарських робіт в частині оплати наданих послуг на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2020. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати наданих послуг у розмірі 874 005, 00 грн.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

29.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Означеною ухвалою, суд запропонував відповідачеві надати до суду відзив впродовж 15 днів з дня вручення ухвали від 29.08.2022

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Ухвалу про відкриття провадження від 29.08.2022 направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення №011 отримано відповідачем 06.09.2022

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/8120/22 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи настав строк оплати за Договором про виконання сільськогосподарських робіт?

- Чи порушені відповідачем умови укладеного договору? Якщо так, то чи є це підставою для застосування способів захисту права обраних позивачем?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду щодо настання строку оплати за Договором про виконання сільськогосподарських робіт.

За своєю суттю укладений між позивачем і відповідачем договір є змішаним, оскільки в ньому містяться елементи різних договорів, а саме Договору контрактації сільськогосподарської продукції в частині виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції, а також Договору про надання послуг в частині супутніх послуг з підживлення, захисту посівів тощо, що зазначені у Додатку №1 до Договору (п.1.1. Договору).

Натомість, суд констатує, що спір у справі виник з правовідносин сторін в частині надання послуг з підживлення, захисту посівів за Актом №2 прийому-передачі виконаних робіт від 18.05.2020.

Частиною 1 статті 713 ЦК України визначено, що за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов`язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 713 ЦК України до договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Укладеним між сторонами Договором встановлено обов`язок замовника провести розрахунки на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (врожаю), протягом 10 (десяти) робочих днів від реалізації вирощеної за цим Договором продукції, але не пізніше 31 грудня 2020 року.

Таким чином, строк оплати прийнятих замовником виконаних робіт настав 01 січня 2021 року.

Висновок суду про порушення зобов`язання відповідачем.

Позивач стверджує, що відповідачем були порушені зобов`язання в частині оплати вартості виконаних робіт (наданих послуг).

Суд погоджується з цими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Спір у даній справі виник у зв`язку з порушення відповідачем умов Договору в частині оплати наданих позивачем послуг з підживлення, хімічного захисту посівів, позакореневого підживлення.

Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачеві послуги з підживлення, хімічного захисту посівів, позакореневого підживлення на загальну суму 874 005, 00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (підписаний з боку відповідача та позивача акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2020). При цьому доказів оплати отриманих послуг на суму 874 005, 00 грн матеріали справи не містять, а відповідачем до суду не надано.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав, а факт наявності заборгованості в розмірі 874 005, 00 грн підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 874 005, 00 грн.

VI. Розподіл судових витрат.

Позивач просить покласти на відповідача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 13 110, 07 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500, 00 грн та 4% (34 960, 00 грн гонорару успіху) від суми позову.

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості позивачем до матеріалів справи додані такі документи:

- копія договору про надання правової допомоги (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04 серпня 2022 року серії ВН №1169103;

- копія прайс-листа Адвокатського бюро "Касьяненко та партнери";

- копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

- копія акту прийому-передачі наданих послуг від 18 квітня 2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

З вказаних вище документів вбачається, що розмір наданих адвокатом послуг у зв`язку з виникненням даного спору складає 13 500, 00 грн.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Згідно із статтею 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи відповідач фактично не надав.

Додатково суд зазначає, що відповідно до частини 7 додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року сторони дійшли згоди, беручи складний фінансовий стан клієнта, скрутне матеріальне становище, та визначили, що витрати на надану правову (правничу) допомогу (гонорар) (остаточна сума гонорару узгоджується сторонами після підписання акту прийому-передачі послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року сплачується на розрахунковий рахунок Бюро впродовж 30 календарних днів з моменту винесення рішення Господарським судом м. Києва або з дати набрання законної сили такого рішення (за домовленістю сторін).

Отже, вбачається, що оплата послуг адвоката не настала та підлягає сплаті впродовж 30 календарних днів з моменту винесення рішення Господарським судом м. Києва.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19).

Тобто вказана судова практика є незмінною.

Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін, відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 13 500, 00 грн.

Що ж до "гонорару успіху" у розмірі 34 960, 00 грн (4% від ціни позову), то слід зазначити таке.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72) [пункти 5.34, 5.40, 5.41, 5.42, 5.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18].

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує зазначену судову практику у вирішення питання щодо стягнення "гонорару успіху".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 34 960, 00 грн (4% від ціни позову), такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату (зокрема, справа не є складною, а результат вирішення справи щод стягнення заборгованості за првоедені роботи, обсяг яких не оспорюється відповідачем є передбачуваним, а отже не може йтися про варіативність результату вирішення спору, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, тому у цій частині клопотання позивача про покладення таких витрат на професійну правничу допомогу на відповідача задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 110, 07 грн суд покладає на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РИС ГРУП" до Державного підприємства "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ" про стягнення 874 005, 00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ" (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 32; ідентифікаційний код: 37884028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РИС ГРУП" (68303, Одеська обл., м. Кілія, вул. Челюскіна, 14; ідентифікаційний код: 42914195) 874 005 (вісімсот сімдесят чотири тисячі п`ять гривень), 00 коп, 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень), 00 коп витрат на професійну правничу допомогу та 13 110 (тринадцять тисяч сто десять гривень), 07 коп судового збору.

3. В задоволенні клопотання про покладення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34960,00 грн. на відповідача - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких