ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2230/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул.Артилерійська, 1, м. Одеса, Одеська область, 65039)

до відповідача: Громадської організації "Одеське товариство пенсіонерів" (вул. Базарна, 29, м. Одеса, Одеська область, 65048)

про стягнення 11826,38 грн.

До суду надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Громадської організації "Одеське товариство пенсіонерів" про стягнення 11826,38 грн неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з 01.01.2021 по 26.10.2021 у зв"язку з несвоєчасним поверненням приміщення після закінчення строку договору оренди нежитлового приміщення від 15.03.2005 № 628/ж/7.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2022, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою від 09.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251,252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності). Роз`яснено Відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач отримав ухвалу 14.09.2022 відповідно до поштового повідомлення.

Ухвала про відкриття провадження, надіслана на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65012, м. Одеса вул. Базарна 29, повернулась до суду з відміткою „адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 99-2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження правил надання послуг поштового зв`язку" рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Згідно з п. 5) ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, 07.10.2022 до суду надійшло клопотання відповідача, яким він просить суд надіслати на його електронну пошту позов з додатками, оскільки позивач некоректно зазначив адресу відповідача і відповідач не отримав їх.

У своєму клопотанні відповідач зазначив свою адресу вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65048.

У позовній заяві зазначено адресу відповідача вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65012.

До позовної заяви позивач надав докази надсилання позовної заяви з додатками на адресу відповідача вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65012.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65048 (а.с. 51).

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем невірно було зазначено індекс у адресі відповідача, враховуючи воєнний стан в країні та загрозу ракетних атак, суд ухвалою від 12.10.2022 задовольнив клопотання відповідача про надіслання на його електронну пошту позову з додатками.

Таким чином, суд надав відповідачу строк для подання відзиву до суду (разом з доказами надіслання позивачу) 15 днів з моменту направлення судом на його електронну пошту позову з додатками.

Крім того, суд ухвалою від 12.10.2022 виправив помилку, допущену в ухвалі від 09.09.2022 шляхом виключення з п. 3 резолютивної частини ухвали від 09.09.2022 слів „заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності)", та читати мотивувальну частину ухвали від 09.09.2022 з урахуванням цієї ухвали.

Крім того, 11.10.2022 відповідачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також просить перенести судове засідання призначене на 10.10.2022 на 12-15 для надання можливості підготувати відзив.

Суд відмовив в задоволенні цих клопотань ухвалою від 12.10.2022.

Матеріали справи містять докази (а.с. 55) того, що суд 12.10.2022 надіслав ухвалу від 12.10.2022 та позовну заяву з додатками на електронну адресу відповідача .

З огляду на викладене, останнім днем для подання відповідачем відзиву був 27.10.2022.

Також суд надіслав ухвалу від 12.10.2022 на електронну адресу позивача (а.с. 56).

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Одак, відповідач у встановлений судом строк, з урахуванням поштового перебігу, відзив на позовну заяву не надав з невідомих причин, тому справа розглядається за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Суд зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач повідомлений про розгляд справи №916/2230/22, та не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами, винесеними по даній справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). До того ж, подавши до суду клопотання про направлення позову з додатками на його електронну пошту, відповідач мав вжити заходи щодо перевірки стану розгляду поданих ним клопотань (перевірити зміст електронної скриньки), які суд розглянув ухвалою від 12.10.2022.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

15.03.2005 між Приморською райадміністрацією м. Одеси (орендодавець) та Громадською організацією "Одеське товариство пенсіонерів" (орендар, відповідач у справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №628/ж/7. За умовами п. 1.1. договору ррендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення загальною площею 28,9 кв. м, за адресою: м. Одеса вул.Базарна 29, з метою розміщення діагностичного центру для людей похилого віку.

Строк договору відповідно до п. 1.2 договору - з 04.04.2005 до 15.03.2006.

Згідно з п. 2.2 договору, відповідач зобов"язався сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеному у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 1,00 грн без урахування ПДВ та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чиномвідповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до п. 7.12 договору, вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням відповідного розпорядження про передачу в оренду нежитлового приміщення, договору оренди та акта приймання-передачі вказаного приміщення.

04.04.2005 сторонами договору підписано акт прийому-передачі вищезазначеного приміщення.

В подальшому сторонами укладались додаткові погодження до договору. Зокрема, додатковим погодженням до договору від 02.04.2007 змінено назву орендодавця на Представництво по Управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради- позивач у справі) та присвоєно новий номер договору - № 25/7.

Згідно з п. 7.7 договору, після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання ним умов договору.

Строк договору неодноразово продовжувався шляхом укладення сторонами додаткових погоджень та додаткових договорів до договору оренди. Зокрема, додатковим договором № 17 від 11.03.2020, сторони продовжили строк договору оренди на 1 рік, а саме з 01.01.2020 до 31.12.2020; розмір орендної плати узгоджено в сумі 1 грн в рік за все приміщення без урахування ПДВ та індексу інфляції з 01.01.2020 по 31.12.2020, а з 01.01.2021 в розмірі 456,62 грн в місяць без урахування ПДВ та індексу інфляції.

Відповідно до п. 7.9 договору оренди від 15.03.2005, дія цього договору припиняється зокрема внаслідок закінчення строку, на який було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

На час укладення договору оренди від 15.03.2005 був чинний Закон України „Про оренду державного та комунального майна" №2269-ХІІ від 10.04.1992.

З 01.02.2020 введено в дію Закон України „Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019, який регулює:

- правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна;

- майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019, договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

В матеріалах справи відсутні докази звернення орендаря (відповідача у справі) до позивача з заявою про продовження договору.

Враховуючи вищевикладене, дія договору оренди від 15.03.2005 припинилась у зв"язку з закінченням 31.12.2020 строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019 у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Згідно з п. 4.7 договору оренди від 15.03.2005, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов"язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об"єкта оренди.

Таким чином, відповідач мав передати позивачу нежитлове приміщення у 15-денний термін після закінчення строку дії договору.

Однак, відповідач повернув позивачу приміщення загальною площею 28,9 кв. м, за адресою: м. Одеса вул.Базарна 29, за актом прийому-передачі 26.10.2021, тобто з порушенням вимог п. 4.7 договору оренди, ч. 1 ст. 785 ЦК України та ст. 25 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач намагався повернути орендоване майно позивачу у період з моменту припинення дії договору і до 26.10.2021.

Враховуючи несвоєчасне повернення відповідачем орендованого приміщення, позивач просить стягнути з відповідача 11826,38 грн неустойки , нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення - з 01.01.2021 по 26.10.2021. Розрахунок суми неустойки надано позивачем до позовної заяви.

Відповідач доказів перерахування боргу в сумі 11826,38 грн, як і будь-яких заперечень проти позову, станом на день розгляду спору не подав, тому позовні вимоги про стягнення 11826,38 грн підлягають задоволенню в повному розмірі.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Громадської організації "Одеське товариство пенсіонерів" (код 20986894, вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65048) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (код 26302595, вул.Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039) 11826,38 грн неустойки та 2481 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 листопада 2022 р.

Суддя В.В. Литвинова