ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 Справа № 914/1143/22

За позовом: Фізичної особи-підприємця Семань Віктора Андрійовича, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мартяк Андрія Мар`яновича, м. Львів

про розірвання договору, стягнення заборгованості та зобов`язання до вчинення дій

Суддя Мороз Н.В.

при секретарі Пришляк М. С.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Блонський М. А.

Суть спору:

Позовну заяву подано Фізичною особою-підприємцем Семанем Віктором Андрійовичем до Фізичної особи-підприємця Мартяка Андрія Мар`яновича про

розірвання договору суборенди № 01/13-06, який укладено 01.01.2022 між ФОП

Семань В. А. та ФОП Мартяк А. М.; стягнення з ФОП Мартяк А. М. на користь ФОП Семань В. А. заборгованості за договором суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022 в загальному розмірі 71 859,01 грн; зобов`язання ФОП Мартяк А.М. демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А- І), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59Б (з урахуванням заяви про зміну предмету позову).

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.07.2022.

05.07.2022 підготовче засідання відкладено на 02.08.2022, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

01.08.2022 через службу діловодства господарського суду позивачем подано заяву від 01.08.2022 про зміну предмета позову, згідно якої останній просить суд уточнені позовні вимоги розглядати у наступній редакції:

- розірвати договір суборенди №01/13-06, який укладено 01 січня 2022 року між Фізичною особою-підприємцем Семань Віктором Андрійовичем та Фізичною особою - підприємцем Мартяком Андрієм Мар`яновичем;

- стягнути з фізичної особи - підприємця Мартяка Андрія Мар`яновича на користь фізичної особи-підприємця Семань Віктора Андрійовича заборгованість за договором суборенди № 01/13-06 від 01 січня 2022 року в загальному розмірі 71859,01 грн, з яких: 66240,00 грн - заборгованість по орендній платі; 2 787, 54 грн - пеня; 2831, 47 грн - інфляційні збитки (щодо платежів за січень - березень 2022р.);

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Мартяка Андрія Мар`яновича демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А-1), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59Б.

Ухвалою суду від 02.08.2022 прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Семань Віктора Андрійовича від 01.08.2022 про зміну предмета позову та долучено докази до матеріалів справи, продовжено підготовче провадження на 30 днів з 15.08.2022 та відкладено підготовче засідання на 25.08.2022.

Розгляд справи відкладався ухвалами суду від 23.08.2022 та 13.09.2022, про що позивача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотань Фізичної особи-підприємця Мартяк Андрія Мар`яновича від 12.09.2022 про призначення будівельно-технічної експертизи та від 23.09.2022 про витребування доказів; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 25.10.2022.

25.10.2022 судом розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.11.2022, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

В судове засідання 01.11.2022 представник позивача не з`явився. Заявою від 30.10.2022, надісланою на електронну пошту господарського суду просить суд розглядати справу без участі представника сторони позивача. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. Проти позову заперечив, крім того повідомив, що докази реальності понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Позиція позивача.

Представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, заяві про зміну предмету позову. Ствердив, що 01.01.2022 між сторонами укладено договір суборенди № 01/13-06, згідно з п. п. 1.1. 1.3. якого, позивач передав в суборенду відповідачу площу на даху нежитлового приміщення (піцерії) площею 31,5 кв. м за адресою м. Львів, вул. В.Великого, 59 Б, для використання у підприємницькій діяльності ремонт одягу (п. п. 1.4., 2.1.) зі сплатою орендної плати безготівково авансом до 05 числа місяця, в якому орендується об`єкт (п. 4.2.).

Зазначив, що відповідач використовує орендоване майно, оскільки встановив МАФ, про наявність якого стверджується у договорі на момент його підписання, однак, свої обв`язки по сплаті орендної плати не виконує. 20.04.2022 останньому скеровано претензію.

Заборгованість за договором суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022, яку позивач просить суд стягнути з відповідача становить 71859,01 грн, з яких 66 240 грн - заборгованість по орендній платі; 2 787,54 грн - пеня; 2 831,47 грн - інфляційні збитки (за січень - березень 2022).

У зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору суборенди, позивач просить суд (у відповідності до заяви про зміну предмету позову) розірвати договір суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022, стягнути з ФОП Мартяк Андрія Мар`яновича заборгованість за договором суборенди в загальному розмірі 71859,01 грн та зобов`язати ФОП Мартяка Андрія Мар`яновича демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А-1), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59 Б.

Позиція відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві, додаткових поясненнях у справі. Визнаючи факт укладення договору суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022, відповідач заперечив факт передачі йому об`єкта оренди та, відповідно, факт його використання. Так, відповідно до п. 3.1. договору при передачі та поверненні об`єкта оренди складається акт приймання-передачі. В п. 3.2. договору зазначено, що об`єкт оренди повинен бути переданий суборендодавцем в користування, а суборендарем прийнятий після підписання договору суборенди протягом одного робочого дня. Проте, такого акту між сторонами підписано не було та фактично об`єкт оренди переданий суборендарю не був. Це обумовлено тим, що позивач не має жодних прав на дах нежитлового приміщення (піцерії). Отже, якщо право володіння належить не власникові, то позов має право подавати володілець майна, а власник може звернутися з таким позовом лише після припинення у володільця згаданого права на володіння. Вважає недоведеним знаходження МАФу відповідача на даху нежитлового приміщення (піцерії), оскільки навіть відповідно до наданого позивачем висновку експерта № 15/22 МАФ знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 59Б, але не на даху цього приміщення, як це обумовлено договором. Оскільки факту встановлення МАФу відповідачем не було, така площа відповідачу по акту приймання-передачі не була надана, то і відповідач не зобов`язаний оплачувати за неї оренду.

Враховуючи те, що позивач не передав відповідачу об`єкта оренди, та фактично його передати не може, так як МАФ відповідача знаходиться поза межами даху його нежитлового приміщення, то в частині припинення договору суборенди відповідач не заперечує щоб така дія відбулася між сторонами, проте заперечує щодо розірвання договору суборенди з підстав порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Обставини справи.

Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232532152 від 13.11.2020, власником будівлі піцерії літ А.1 по вул. В.Великого, 59 Б, площею 231,6 кв. м є ТзОВ «Лауріта» (ідентифікаційний код 43896062).

Між ТзОВ «Лауріта» (орендодавець) та ФОП Семанем В.А. (орендар, позивач) 13.11.2020 укладено договір оренди № 01-02/2020, відповідно до п. п. 1.1.-1.5. якого, орендодавець передає орендарю нерухоме майно у користування за плату, на строк та на умовах, передбачених цим договором, зокрема, в користування передається серед іншого нерухомого майна дах нерухомого майна їдальні-кафе (кафе піцерія) на якому знаходяться МАФи (малі архітектурні форми, а саме кіоски, павільйони); за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 59 Б. Нерухоме майно передається орендарю строком на 2 роки та 11 місяців. Перший місяць оренди починається з листопада 2020 року. Наступні місяці оренди починаються після закінчення попереднього місяця оренди. Нерухоме майно передається орендарю для використання за наступним призначенням: оренда (суборенда) вищевказаного майна.

Відповідно до умов договору оренди № 01-02/2020 від 13.11.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв нерухоме майно (площу даху будівлі пі церії літ.А-1, яка знаходиться за адресою вул. В.Великого, 59 Б, площею 164, 7 кв. м, що підтверджується Актом прийому-передачі нерухомого майна № 2 від 13.11.2020 (в матеріалах справи).

01.01.2022 між позивачем (суборендодавець) та відповідачем ФОП Мартяк А. М. (суборендар) укладено договір суборенди № 01/13-06, відповідно до п. п. 1.1.-1.4. якого, суборендодавець передав суборендарю в строкове платне користування площу на даху піцерії (їдальні), де суборендарем встановлено МАФ, а суборендар прийняв у строкове платне користування площу на даху піцерії (їдальні), де суборендарем встановлено МАФ, що визначена у цьому договорі, та зобов`язується сплачувати суборендодавцеві орендну плату. Адреса орендованої площі м. Львів, вул. В. Великого, 59 Б, загальна площа, що орендується 31,5 кв. м, цільове призначення для здійснення підприємницької діяльності ремонт одягу (п. 2.1.).

Відповідно до п. 3.1. договору, при передачі та поверненні об`єкта оренди складається акт приймання-передачі. В п. 3.2. договору зазначено, що об`єкт оренди повинен бути переданий суборендодавцем в користування, а суборендарем прийнятий після підписання договору суборенди протягом одного робочого дня.

Згідно з п. п. 4.1.-4.2. договору, орендна плата у період з 01.01.2022 по 01.04.2022 становить 10 080 грн. в місяць, а з 01.04.2022 по 01.04.2023 12 000 грн. в місяць і підлягає сплаті у безготівковій формі на поточний рахунок суборендодавця, або готівковим розрахунком авансом до 05 числа місяця, в якому орендується об`єкт оренди.

У відповідності до п. 5.2. договору, суборендодавець наділений правом в односторонньому порядку розірвати цей договір.

Згідно з п. 7.2., у випадку прострочки сплати орендної плати передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, а згідно з п. 7.3 договору передбачено право орендодавця демонтувати МАФ і конструкції, що були встановлені на орендованих приміщеннях даху у випадку прострочки сплати орендної плати понад 30 днів.

У відповідності до п. 9.3. договору, строк цього договору починає свій перебіг з 01.01.2022 та закінчується 01.01.2023. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.9.4). Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків передбачених цим договором (п. 9.5.).

Вважаючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, з метою захисту порушеного права, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору суборенди № 01/13-06, який укладено 01 січня 2022 року між ФОП Семань Віктором Андрійовичем та ФОП Мартяком Андрієм Мар`яновичем; стягнення з ФОП Мартяка Андрія Мар`яновича на користь ФОП Семань Віктора Андрійовича заборгованості за договором суборенди № 01/13-06 від 01 січня 2022 в загальному розмірі 71 859,01 грн, з яких: 66 240,00 грн - заборгованість по орендній платі; 2787,54 грн - пеня; 2831,47 грн - інфляційні збитки (щодо платежів за січень - березень 2022); а також зобов`язання ФОП Мартяка Андрія Мар`яновича демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А-1), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59 Б.

Оцінка суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 774 ЦК України).

Позивач просить розірвати договір суборенди № 01/13-06, який укладено 01.01.2022 між ФОП Семанем В.А. та ФОП Мартяком А.М. у зв`язку із порушенням відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати та стягнути з ФОП Мартяка А.М. на користь ФОП Семаня В.А. заборгованість за договором суборенди в загальному розмірі 71 859,01 грн та зобов`язати ФОП Мартяка А.М. демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А-1), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59Б

Сторони не заперечили, що жодного платежу за користування суборендованим майном проведено не було. Відповідач посилається на не передачу йому майна в суборенду відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Так, п. п. 3.1., 3.2. договору суборенди передбачено, що при передачі та поверненні об`єкта оренди складається акт приймання-передачі. Об`єкт оренди повинен бути переданий суборендодавцем в користування, а суборендарем прийнятий після підписання договору суборенди протягом одного робочого дня.

Проте, такого акту між сторонами підписано не було. Позивач не надав доказів надання ним такого акту на підписання відповідачеві, не посилався на безпідставну відмову відповідача його підписати.

Отже, позивачем не доведено початку обчислення строку суборенди. На зазначене не впливає можливе фактичне перебування суборендованого майна під контролем суборендаря.

Згідно з ч.6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи те, що саме позивачем не були вжиті заходи щодо передачі майна в суборенду за договором, при тому, що відсутні докази ухилення відповідача від його прийняття, позовні вимоги в частині розірвання договору та стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що договором суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022 в оренду позивачу ТзОВ «Лауріта» передало й інше майно, яке не зазначене у вказаному Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію, не стосується суті спору, оскільки вимог, пов`язаних із суборендою іншого майна (його частини), окрім піцерії, не заявлялось.

Згідно з ст. 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Таким чином, право власності ТзОВ «Лауріта» на будівлю піцерії поширюється і на її складові частини.

Відповідач зазначає, що ФОП Семань В.А. не будучи власником майна та не має на нього майнових прав, у т.ч. передачі в оренду (суборенду). Однак, відповідно до ч.1 ст.761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Таке право ФОП Семаня В.А. передбачено договором оренди № 01-02/2020 від 13.11.2020.

Тому, та обставина, що у договорі суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022, укладеному між сторонами, не зазначено, на чому саме ґрунтується право орендаря передавати майно власника у суборенду, не впливає на юридичну характеристику відносин сторін.

Заперечення відповідача щодо встановлення ним МАФу на об`єкті оренди спростовується змістом п. 1.1. договору оренди від 13.11.2020 № 01-02/2020, у якому констатовано факт існування МАФів (без зазначення того, ким вони споруджені), а також змістом п. 1.1. договору суборенди № 01/13-06 від 01.01.2022, укладеному між сторонами без застережень, де, окрім констатації факту існування на площі даху пі церії МАФу, стверджено, що він встановлений саме відповідачем. Договір недійсним не визнавався.

Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Те, що у змісті договору суборенди та у висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 15-22 від 20.07.2022 по різному сформульовано місце зведення МАФу (в договорі суборенди на площі даху піцерії, а у висновку експерта - впритул до стіни та даху будівлі піцерії літ. «А-1») суд не вважає взаємовиключним, оскільки висновок експерта містить лише більш детальний опис із врахуванням конструктивних властивостей встановленого МАФу. Жодних доказів того, що у договорі суборенди та у висновку експерта йдеться про різні об`єкти, з матеріалів справи не вбачається.

Оскільки вже у договорі оренди від 13.11.2020 № 01-02/2020, на підставі якого позивач набув право передавати спірне майно в суборенду, йдеться про МАФи, розташовані на даху піцерії, твердження відповідача про те, що ФОП Семань В.А. зареєстрований підприємцем з 02.11.2020, а тому жодних попередніх договорів оренди між ФОП Семанем В.А. та ФОП Мартяком А.М., якими б передбачалось зведення МАФу до укладення договору суборенди від 01.01.2022 не могло укладатись, не впливає на відносини сторін.

Оскільки позивач не був стороною відносин щодо зведення МАФу, фактом такого будівництва його права не порушені, а тому позивач безпідставно просить зобов`язати відповідача демонтувати МАФ. Окрім того, оскільки правовою підставою такої вимоги позивач визначив не самовільність будівництва, а порушення відповідачем умов договору суборенди в частині сплати орендної плати, то п. 7.3. договору суборенди не встановлює обов`язок суборендаря демонтувати МАФ за певних обставин, а навпаки, надає право орендодавцю демонтувати МАФ і конструкції, що були встановлені на орендованих приміщеннях даху.

Таким чином, вимога про зобов`язання ФОП Мартяка А.М. демонтувати МАФ, який знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі піцерії літ. А-І), яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59 Б не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України ).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що саме позивачем не були вжиті заходи щодо передачі майна в суборенду за договором, при тому, що відсутні докази ухилення відповідача від його прийняття, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено прав позивача, а наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не була доведена суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку в позові відмовити повінстю.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються спірного договору суборенди з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача і відображення їх у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено повністю, відтак витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення складено 09.11.2022

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.