РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2022Справа № 910/20356/21
За позовом Приватного акціонерного товариства "Бі енд Ейч", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Махно Олександра Михайловича, м. Київ

про стягнення 395 331,00 грн

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Бондаренко С.В. (адвокат за ордером серії КС№897147 від 07.09.2021);

Гордієнко Н.П. (адвокат за ордером серії АІ№1218996 від 02.02.2022);

від відповідача: Юзефович А.О. (адвокат за ордером серії АІ№1214613 від 06.02.2022).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.12.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Бі енд Ейч" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Махно Олександра Михайловича (відповідач) суми коштів в розмірі 331 375,00 грн, суми 3% річних в розмірі 17 489,95 грн та суми інфляційних витрат в розмірі 46 466,05 грн, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору на створення дизайн-проекту №240717 від 23.10.2017 року в частині вчасного виконання дизайн-проекту.

Ухвалою від 15.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2022 року.

09.02.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що останнім виконана робота, проте позивачем не прийнята. В дійсності, домовленість про початок робіт, узгодження Договору і подальше спілкування за цим проектом велось між відповідачем та відомим українським кінопродюсером і кінодистриб`ютором, громадянином Республіки Польща ОСОБА_1 . Окрім того, щодо того ж самого об`єкту були укладені інші правочини. Окрім того, до позовної заяви позивачем не додано жодних доказів, які б підтверджували факт виконання положень пп. 4.7.1. договору. Відповідач наполягав, що вихідні дані у дату, від якої позивач відраховує термін виконання відповідачем зобов`язань за договором передані не були. Відповідач вказує про безпідставність тверджень позивача про порушення відповідачем строків виконання робіт за договором. Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність протиправної поведінки відповідача, як умову настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. У зв`язку з чим, на переконання відповідача відсутні підстави для стягнення зазначених у тексті позовної заяви сум, як коштів, визначених позивачем "збитками", так і похідних від них сум, які складають 3% річних та інфляційних втрат. Окрім того, відповідач просив суд застосувати позовну давність по даній справі.

В засіданні 15.02.2022 року в справі було оголошено перерву до 15.03.2022 року.

Однак, засідання 15.03.2022 року не відбулось у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168) та продовженням строку дії воєнного стану згідно Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року, а також продовженням 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року.

25.03.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що в предмет доказування у даній справі входить лише спірний Договір, а не будь-які інші угоди, укладені з будь-якими іншими особами. Надане відповідачем електронне листування та заяви свідків не підтверджують факту належного виконання робіт за Договором. Відповідач недобросовісно, користуючись наявністю у нього часу після відкриття провадження у справі, доповнив ним матеріали після розірвання Договору. За договорами підряду оплачується не процес праці, а його конкретний результат, а тому твердження відповідача щодо того, що ним виконувались роботи не спростовує факту відсутності прийнятих позивачем робіт за Договором.

25.04.2022 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позиція позивач є неузгодженою та нечіткою і суперечить приведеним у справі доводам. Відповідачем безсумнівно виконувались і передавались на користь позивача замовлені останнім роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 підготовче засідання у справі призначено на 12.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2022.

В судовому засіданні 23.08.2022 судом було оголошено перерву до 18.10.2022.

12.10.2022 до суду від представника Фізичної особи-підприємця Махно Олександра Михайловича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 14.10.2022 року клопотання було задоволено та вирішено здійснити розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В засіданні 18.10.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 між Приватним акціонерним товариством "Бі Енд Ейч" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Махно Олександром Михайловичем (виконавець) був укладений Договір на створення дизайн-проекту №240717 (надалі - Договір) за умовами п. 1.1. якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання розробити дизайн-проект фасаду будівлі за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 32. Замовник зобов`язався прийняти та оплатити результат виконаних робіт.

За умовами п. 2.1. Договору, виконавець приступає до виконання робіт з моменту (дати) оплати грошової суми, зазначеної в п. 3.6.1. договору та надання виконавцю вихідних даних, передбачених п. 4.7.1. Договору.

Згідно п. 2.2. Договору, строк виконання дизайн-проекту становить 30 робочих днів з моменту (дати) оплати грошової суми, зазначеної в пп. 3.6.1. Договору, та надання виконавцю вихідних даних, передбачених пп. 4.7.1. цього Договору.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що за згодою сторін строк виконання робіт, визначений пунктом 2.2. цього договору, може бути продовжений на новий строк шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до пп. 3.6.1. Договору передоплата 75% вартості (ціни) робіт визначених в п. 3.3. Договору, сплачується замовником протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) підписання цього договору.

Остаточний розрахунок 25% вартості (ціни) робіт, визначеної відповідно до п. 3.3. договору, сплачується замовником протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту прийняття замовником дизайн-проекту та підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт (пп. 3.6.2. Договору).

В пункті 3.3. Договору сторони погодили, що загальна вартість (ціна) робіт, передбачених договором, становить грошову суму в гривнях, еквівалентну 25 000,00 доларам США, що на момент укладення договору становило 662 750,00 грн, за офіційним курсом за курсом УМВБ на дату підписання договору (26,51 грн. за 1 долар США).

Згідно п. 3.1. Договору розрахунок за цим договором проводиться в гривнях готівковими коштами в касу виконавця або безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок виконавця.

Виконавець зобов`язаний у встановлений договором строк виконати і передати замовнику дизайн-проект, розроблений на основі додатка № 1 до цього договору (п. 4.1 Договору).

Відповідно до додатку №1 від 23.10.2017 до Договору №240717 виконавець і замовник погодили наступний зміст робіт виконуваних при розробці дизайн-проекту приміщення: 01) пояснювальна записка; 02) креслення: ситуаційний план розташування пам`ятки архітектури, плани, фасади, характерні перерізи (перетини); 03) візуалізація екстер`єру в 3D-програмі (2-3 види); 04) паспорт опорядження фасаду; 05) фасади з відмітками; 06) розрахунок площ покриттів, погонаж елементів (відомість оздоблювальних матеріалів і декоративних елементів); 07) специфікації на матеріали та декор.

Позивач здійснив передоплату послуг відповідача у розмірі 331 375,00 грн, за рахунком від 25.10.2017, що підтверджується платіжним дорученням №2354 від зазначеної дати.

Пунктом 4.7.1. Договору встановлено, що замовник зобов`язується передати виконавцю до початку робіт по акту прийому-передачі вихідних даних необхідну технічну інформацію і документацію, а саме: план приміщення.

Також, позивач вказує, що на виконання вимог пп. 4.7.1. Договору, відповідачу були надані вихідні дані, необхідні для початку виконання робіт - план приміщення. На момент здійснення передоплати (станом на 25.10.2017).

Таким чином, на переконання позивача, оскільки ним було здійснено необхідну передоплату 25.10.2017, і на дату укладення договору у відповідача були наявні вихідні дані, строк виконання дизайн-проекту тривав до 06.12.2017 включно.

Проте, станом на 07.12.2017 дизайн-проект виконаний не був, що свідчить про порушення відповідачем умов Договору.

В подальшому листом №26 від 05.02.2020, позивач повідомив відповідача про односторонню відмову від Договору, у зв`язку з тривалим простроченням останнім виконання договірних зобов`язань.

У відповідь листом №3 від 25.02.2020, відповідач підтвердив здійснення позивачем передоплати в розмірі 331 375,00 грн, відповідно до умов Договору та вчинив дії, спрямовані на передання виконаних ним робіт.

В той час, дії відповідача щодо передання виконаних ним робіт не відповідали умовам договору та вимогам чинного законодавства, оскільки, не було дотримано порядку передачі результатів робіт, адже, згідно п. 5.1. договору, виконавець повинен був передати замовнику дизайн-проект в одному примірнику і акт прийому-передачі виконаних робіт у двох примірниках, підписані виконавцем.

Направлення позивачу посилання на файлообмінник та синхронізатор файлів від компанії Dropbox Inc., на думку позивача, є неналежним способом передачі робіт, що позбавляє останнього можливості комплексно оцінити переданий результат і супроводжується технічними складнощами. Також направлені відповідачем відомості не дають змоги встановити повноту обсягу виконання робіт, оскільки, не передбачають чіткого розподілу матеріалу за пунктами як це визначено в додатку № 1 до договору.

Звертаючись до суду позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, просить суд стягнути з відповідача суму передоплати в розмірі 331 375,00 грн, суму 3% річних в розмірі 17 489,95 грн та суму інфляційних витрат в розмірі 46 466,05 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що роботи по Договору ним виконані і підстави для стягнення заявлених позивачем сум відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору №240717 від 23.10.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписами ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як було встановлено судом, позивачем на виконання обумовлених договірних зобов`язань було здійснено попередню оплату послуг відповідача у розмірі 331 375,00 грн, за рахунком від 25.10.2017, що підтверджується платіжним дорученням №2354.

Означеного факту відповідачем не спростовується та не заперечується.

Як вбачається з договору, єдиним документом, який мав бути наданий виконавцю, був план приміщення (пункт 4.7.1. Договору).

Листом №3 від 25.02.2020 відповідач фактично підтвердив отримання від позивача вихідних даних, необхідних для розробки дизайн-проекту.

При цьому, суд відзначає, що факт початку виконання відповідачем робіт також підтверджує отримання вихідних даних.

Відповідно до п. 4.4. Договору, у разі необхідності при виконанні робіт виконавець має право звернутися до замовника для уточнення переліку необхідної йому документації та інформації.

Втім, відповідачем не представлено суду жодних доказів протягом дії договору звернення до позивача із запитами про надання йому додаткових даних (інформації) необхідної для виконання робіт.

Отже, означене вище спростовує твердження відповідача щодо неотримання ним вихідних даних.

Таким чином, оскільки позивачем було здійснено необхідну попередню оплату і у відповідача були наявні вихідні дані та він приступив до виконання робіт, то строк виконання дизайн проекту у відповідності до п. 2.2. Договору, тривав до 06.12.2017.

Згідно ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Втім, доказів, щоб свідчили про виконання виконавцем робіт у передбачений договором строк в матеріалах справи не міститься, як і не міститься доказів, щоб вказували про неможливість виконання таких робіт, у зв`язку з відсутністю вихідних даних, чи інших даних/документів необхідних для виконання робіт у визначений в п. 2.2. договору строк.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частинами 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Приписами ст. 849 Цивільного кодексу України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, в ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: - підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина 2); - очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина 3); - відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина 4).

Згідно п. 2.2. Договору, строк виконання дизайн-проекту становить 30 робочих днів з моменту (дати) оплати грошової суми, зазначеної в пп. 3.6.1. Договору, та надання виконавцю вихідних даних, передбачених пп. 4.7.1. цього Договору.

У свою чергу, п. 2.4. Договору передбачено, що за згодою сторін строк виконання робіт, визначений пунктом 2.2. цього Договору, може бути продовжений на новий строк шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Строк виконання робіт сторонами не продовжувався.

Водночас, судом встановлено, що позивач скориставшись передбаченим законодавством правом, звернувся до відповідача з листом №26 від 05.02.2020 про розірвання договору на створення дизайн-проекту №240717 від 23.10.2017 з 05.02.2020 шляхом односторонньої відмови від нього на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України. Та відповідно просив протягом 20 днів з дати отримання листа повернути сплачену ПрАТ "Бі Енд Ейч" передоплату, що була перерахована на рахунок ФОП Махно О.М. згідно платіжного доручення №2354 від 25.10.2017 на банківські реквізити позивача.

Отже, Договір на створення дизайн-проекту №240717 від 23.10.2017 є припиненим 05.02.2020, та відповідно у відповідача виник обов`язок, протягом 20 днів з дати отримання листа повернути позивачу сплачену ним попередню оплату.

Втім, доказів, щоб свідчили про повернення відповідачем оплати у визначений в листі позивача №26 (дата його отримання 06.02.2020 - зазначена відповідачем в листі №3 від 25.02.2020) строк - до 26.02.2020 включно, в матеріалах справи не міститься.

Тобто, з 27.02.2020 відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення сплаченої позивачем попередньої оплати за Договором №240717 від 23.10.2017 в сумі 331 375,00 грн.

Що стосується листа відповідача №3 від 25.02.2020 на підставі якого, зокрема, були вчинені дії, спрямовані на передання виконаних ним робіт, то як було встановлено судом вище, такі дії відповідача не відповідали умовам Договору та вимогам чинного законодавства, адже, останнім не було дотримано порядку передачі результатів робіт, як це передбачено п. 5.1. Договору а також обсягу виконаних робіт встановлених відповідно до додатку №1 від 23.10.2017 до Договору №240717 .

Крім того, суд вказує, що в даному випадку, направлення позивачу посилання на файлообмінник та синхронізатор файлів від компанії Dropbox Inc є неналежним способом передачі робіт.

Отже, відповідачем порушено вимоги договору щодо строків виконання робіт, а саме, надіслано позивачу лист з посиланням на файлообмінник та синхронізатор файлів від компанії Dropbox Inc. 25.02.2020, в той час, як строк виконання робіт тривав до 06.12.2017. Навіть за умови належного передання повного обсягу робіт, таке передання відбулося б з простроченням у більш ніж два роки.

Відтак, отримавши лист відповідача №3 від 25.02.2020, позивач протягом трьох робочих днів листом №07/03 від 06.03.2020 повідомив відповідача про відмову від прийняття робіт та підписання направленого ним акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000003. Також повторно повідомив про порушення відповідачем істотних умов договору, спричинене неотриманням позивачем дизайн-проекту в обсязі, передбаченому у додатку № 1 до договору, у строки, визначені договором.

Крім того, 28.10.2021 позивач отримав висновок експерта №369/10-2021 від 26.10.2021 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження.

На дослідження експерту було надано копію договору з додатком; копію охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 32, з додатками; посилання на файлообмінник та синхронізатор файлів від компанії Dropbox Inc.

На вирішення експертизи було поставлено, зокрема, питання: чи відповідає діючому законодавству України розроблений ФОП Махно О.М. на виконання договору №240717 на створення дизайн проекту від 23.10.2017 року дизайн-проект фасаду будівлі за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 32?

За результатами дослідження експертом було зроблено такий висновок (пункт 1 заключної частини висновку): "В розробленому дизайн-проекті на фасад будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 32 та яка являється пам`яткою архітектури містобудування місцевого значення, розробленому згідно умов Договору від 23.10.2017 №240717 передбачена зміна екстер`єру фасаду, а також реконструкція даху та четвертого поверху, що порушує вимоги чинного законодавства та нормативної бази України, а саме: ст. 22, п. 2 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини"; п. 4.10 ДЕН А.2.2-14-2016 "Склад та зміст науково-проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування"; п. 2.4 "Порядок утримання, ремонту, реконструкції, реставрації фасадів будинків та споруд на території міста Києва"."

Також, суд відзначає, що відповідачем не доведено суду вірогідними засобами доказування обсяги та суму виконаних робіт, а судом у свою чергу із представлених відповідачем доказів не вбачається за можливе такі дані встановити.

Таким чином, суд вказує, що оскільки договір на створення дизайн-проекту №240717 від 23.10.2017 є припиненим з 05.02.2020, то кошти у розмірі 331 375,00 грн, що були сплачені, як аванс підлягають поверненню, як такі, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Відтак, суд перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, вважає що нарахування було здійснено вірно, у зв`язку з чим, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 17 489,95 грн та інфляційних втрат в сумі 46 466,05 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується доводів відповідача про застосування до вимог позивача пропуску строку позовної давності, то суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року).

Як було встановлено судом вище, позивач скориставшись передбаченим законодавством правом, звернувся до відповідача з листом №26 від 05.02.2020 про розірвання Договору на створення дизайн-проекту №240717 від 23.10.2017 з 05.02.2020.

Тобто, договір є розірваним (припиненим) з 05.02.2020.

В той час, суд відзначає, що ані договором, ані нормами чинного законодавства на позивача не покладено обов`язок звернення щодо розірвання (припинення) договору у певний строк, натомість, наділено правом такого звернення.

Таким чином, оскільки, Договір є припиненим саме з 05.02.2020, то з наступного дня, тобто, з 06.02.2020 відповідно й починається перебіг трирічного строку на звернення позивача до суду з даним позовом.

Позов позивам було подано 09.12.2022, тобто, в межах визначеного ст. 257 Цивільного кодексу України строку позовної давності.

З огляду на зазначене, заявлена відповідачем заява застосуванню в справі не підлягає.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 331 375,00 грн, а також 3% річних в сумі 17 489,95 грн та інфляційні втрати в сумі 46 466,05 грн.

Судовий збір позивача, у розмірі 5 929,97 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Махно Олександра Михайловича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Бі Енд Ейч" (ідентифікаційний код 20006513, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 1-5) суму основного боргу в сумі 331 375,00 грн (триста тридцять одну тисячу триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок), суму 3% річних в сумі 17 489,95 грн (сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 95 копійок), суму інфляційних втрат в сумі 46 466,05 грн (сорок шість тисяч чотириста шістдесят шість гривень 05 копійок) та суму витрат по сплаті судового збору в сумі 5 929,97 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 97 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 02.11.2022 року.

Суддя С. МОРОЗОВ