ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/658/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/658/22

за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6; )

до відповідачів:

1) Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд. 28; ),

2) Приватного підприємства «Автолюбитель» (65058, Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 25-А, кв. 52; ),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (65088, Одеська обл., м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94; ),

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (65016, Одеська обл., м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75; ),

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1; ),

про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння;

представники сторін:

від позивача Хаджи І.Д.,

від відповідача-1 Стадник П.О.,

від відповідача-2 не з`явився,

від відповідача-3 Цимбал С.Ю.,

від відповідача-4 Богатирьов С.А.,

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Позивач, Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (ГО «ВСА»), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (відповідач-1; ГО «ОООА), Приватного підприємства «Автолюбитель» (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (відповідач-4).

У позовній заяві позивач просить суд:

1) скасувати рішення державних реєстраторів, а саме:

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації Корсун Олега Валерійовича від 22.04.2019 року № 46585740 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Макогонюк Аліни Олександрівни від 07.08.2020 року № 53505067 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 25.06.2020 року № 52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Євгена Віталійовича від 02.09.2020 року № 53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

2) визнати недійсними наступні договори купівлі-продажу:

- Договір купівлі-продажу від 12.04.2006 року, укладений між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2584;

- Договір купівлі-продажу від 22.10.2021 року, укладений між Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2036;

- Договір купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладений між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 174;

3) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

4) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75) на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

5) визнати за Громадською організацією «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (, місцезнаходження: 03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) право власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, загальною площею 226,1 кв.м, який складається із приміщень: літ. «А» - виробниче, площею 56,1 кв.м; літ. «Б» - виробниче, площею 114,9 кв.м; літ. «Г» - цех, площею 9,8 кв.м; літ. «Д» - вбиральня, площею 3,00 кв.м; літ. «Е» - сарай, площею 2,4 кв.м; літ. «Ж» - гараж, площею 22,9 кв.м; літ. «З» - гараж, площею 17,00 кв.м; 1,2 - огорожа, І- мостіння, навіси під літ. В, Г, Д, Е, Є, Ж, З, К, Л, М;

6) витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на користь Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (, місцезнаходження: 03508. м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що є власником нерухомого майна в тому числі того, що перебувало на балансі у відповідача-1 Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на праві оперативного управління. Зазначає, що відповідач-1, будучи місцевим осередком позивача, зареєструвався як відокремлена від позивача юридична особа й фактично отримав право на самостійне управління майном без згоди позивача.

Так, за спірними договорами купівлі продажу відповідач-1 відчужував майно, власником якого себе вважає позивач, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даною позовною заявою.

Процесуальні дії у справі. Заяви та клопотання учасників справи.

Разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (вх. № 2-258/22 від 06.04.2022) про забезпечення позову, в якому заявник просить суд забезпечити позовні вимоги шляхом заборони усім державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування та органів державної влади, іншим суб`єкта реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, відкриття та закриття розділів у реєстрі, внесення змін до реєстру тощо) стосовно наступних об`єктів нерухомого майна:

1) виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (Код , місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94);

2) автостоянка, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (Код , місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75).

Ухвалою від 18.04.2022 заяву про забезпечення позову було задоволено, позовні вимоги Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» було забезпечено шляхом заборони усім державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування та органів державної влади, іншим суб`єктам реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, відкриття та закриття розділів у реєстрі, внесення змін до реєстру тощо) стосовно виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088. м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94), та стосовно автостоянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016. м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75).

Ухвалою від 20.04.2022 позовну заяву Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: доказів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; доказів сплати судового збору у розмірі 49 634,22 грн (за дев`ять вимог немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру).

06.05.2022 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 11.05.2022 прийнято позовну заяву (вх. №683/22 від 15.04.2022) Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/658/22, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 08.06.2022, запропоновано відповідачам надати до суду відзиви на позов.

01.06.2022 від представника відповідача-2 до канцелярії суду надійшов відзив (вх. № 9416/22), в якому представник просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

07.06.2022 за вх. № 9831/22 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача-3, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Водночас заявив про застосування позовної давності до вимог про: 1) визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 22.10.2021 року, укладеного між Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2036; 2) припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В; 3) визнання за Громадською організацією «Всеукраїнська спілка автомобілістів» права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В; 4) витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» на користь Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

07.06.2022 від представника відповідача-3 до суду надійшло клопотання (вх. № 9833/22) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 9/430-05-11867. Вказане клопотання було мотивоване тим, що позивач просить витребувати спірне нерухоме майно в останнього набувача (ТОВ «СТИЛЬ») з посиланням на незаконність первісного вибуття цього майна з власності ГО «ВСА», оскільки постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 9/430-05-11867 рішення суду від 12.01.2006 було скасовано, в задоволенні позовних вимог Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів було відмовлено. Тобто, ГО «ВСА» безпосередньо обґрунтовує свої вимоги незаконністю рішення суду першої інстанції у справі № 9/430-05-11867, на підставі якого відбулося первісне вибуття спірного майна з власності ГО «ВСА», посилаючись на скасування цього рішення постановою апеляційного суду. Однак, ухвалою Верховного Суду від 13.04.2022 було відкрито касаційне провадження у справі № 9/430-05-11867 та зупинено дію постанови апеляційного суду від 21.12.2021 до закінчення її перегляду у касаційному порядку. Виходячи з предмету і підстав позову у справі № 916/658/22, на думку представника відповідача-3, наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 9/430-05-11867, яким буде вирішено питання чинності постанови апеляційного суду (дія якої наразі зупинена) і від якого буде залежати статус первісного набуття відповідачем-1 права власності на спірний об`єкт нерухомості як законного (в разі скасування касаційним судом постанови апеляційного суду) або незаконного (якщо касаційний суд погодиться з висновками апеляційного суду).

07.06.2022 до суду надійшла заява представника відповідач-1 (вх. № 9939/22) про відкладення розгляду справи.

08.06.2022 до суду надійшла заява представника позивача (вх. № 9960/22) про залучення до участі у справі Одеської міської ради у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

08.06.2022р. з 10 год. 38 хв. до 11 год. 35 хв. у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, всі працівники суду та учасники процесу перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі та підготовче судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 08.06.2022 сторін повідомлено про те, що підготовче судове засідання відкладено на 15.06.2022.

15.06.2022 на електронну пошту суду надійшла заява представника відповідача-1 (вх. № 10457/22) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 15.06.2022 задоволено заяву (вх. №9960/22 від 08.06.2022) представника позивача про залучення третьої особи та залучено до участі у справі № 916/658/22 у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеську міську раду, якій запропоновано надати пояснення по суті спору. Підготовче судове засідання було відкладено на 04.07.2022.

27.06.2022 за вх. № 11541/22 від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.07.2022 до суду надійшло клопотання (вх. № 12020/22) представника позивача про витребування з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, укладеного між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та ПП «Автолюбитель» 12.04.2006, а також документів, на підставі яких його було посвідчено. Вказані документи представник просив витребувати з метою встановлення, чи справді надавалась нотаріусу постанова Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30.10.2005 з метою посвідчення оскаржуваного договору та чи справді було продано той же об`єкт, який вказано у постанові.

04.07.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача-4 (вх. № 12088/22) про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами.

Протокольною ухвалою від 04.07.2022 підготовче судове засідання відкладено на 25.07.2022.

25.07.2022 за вх. № 14250/22 від представника відповідача-4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову щодо: скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 25.06.2020 року № 52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»; скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Євгена Віталійовича від 02.09.2020 року № 53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладеного між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. зареєстрованого в реєстрі за № 174; припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75) на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

25.07.2022 представником відповідача-4 подано до суду клопотання (вх. № 14248/22) про відкладення розгляду справи та клопотання (вх. № 14264/22) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 9/430-05-11867. Клопотання про зупинення було обґрунтовано тим, що 12.07.2022 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» задовольнив частково, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 року у справі № 9/430-05-11867 скасував з передачею справи до цього ж апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006. Як вказав представник, наразі рішення апеляційного суду, на яке посилається позивач як на підставу свого позову, є скасованим, і станом на даний час відновлено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року, за яким право власності на спірний об`єкт зареєстровано за відповідачем-4.

Протокольною ухвалою від 25.07.2022 відкладено підготовче судове засідання на 03.08.2022.

02.08.2022 від представника позивача до суду надійшли:

- вх. № 15152/22 відповідь на відзив відповідача-1;

- вх. № 15153/22 відповідь на відзив відповідача-3;

- вх. № 15155/22 відповідь на відзив відповідача-2;

- вх. № 15156/22 відповідь на відзив відповідача-4.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.08.2022, клопотання про зупинення провадження у справі були залишені на розгляді.

У цьому ж засіданні суд протокольною ухвалою відмовив позивачу у задоволенні клопотання (вх. № 12020/22 від 04.07.2022) про витребування доказів. Мотивом для відмови стало недодержання позивачем вимог ч. ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України. Так, клопотання позивачем було заявлено з пропуском строку. Не було вказано конкретної назви документів, які позивач просив витребувати, а також заходів, яких позивач вжив для самостійного отримання доказів. З наданих у засіданні пояснень представника позивача варто констатувати, що вказане клопотання було заявлено, в тому числі, з метою отримання доказів для справи з іншими вимогами, так як при розгляді клопотання представник зазначав, що в результаті отримання витребуваних доказів предмет позову може змінитися. Водночас при залишенні клопотання без задоволення суд враховував, що предметом даної справи не є законність/незаконність дій нотаріуса при посвідченні оскаржуваного договору купівлі-продажу, а вимоги позивача, викладені у клопотанні про витребування доказів, зводяться до перевірки законності вчинення нотаріусом нотаріальної дії та подальшої передачі документів до державного архіву, що не є предметом спору в даному позовному провадженні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що витребування вказаних доказів не вплине на результат розгляду даної справи. Також, суд звертає увагу, що представником ПП «Автолюбитель» додано належним чином засвідчену копію вказаної постанови президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні 15.06.2022.

Протокольною ухвалою від 03.08.2022 підготовче судове засідання було відкладено на 09.08.2022.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 09.08.2022, суд розглянув клопотання представників відповідача-3 та відповідача-4 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 9/430-05-11867 та оголосив протокольну ухвалу, у відповідності з якою зазначив, що станом на даний час не вбачає підстав для зупинення провадження. Водночас суд зауважив, що існує можливість повернення до питання про зупинення провадження у справі, в залежності від результатів розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом справи № 9/430-05-11867 за умови, якщо результати вирішення вказаної справи будуть впливати на розгляд по суті спору у справі № 916/658/22.

Протокольною ухвалою від 09.08.2022 суд, заслухавши думку учасників справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 29.08.2022.

23.08.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача (вх. № 17079/22) про приєднання до матеріалів справи доказів та про поновлення строку на приєднання доказів.

Вказаним клопотанням представник просив приєднати до матеріалів справи: копію листа ГО «ВСА» № 63 від 17.08.2022 року; копію постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року; копію листа Одеської обласної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів від 28.10.2005 року; копію листа управління капітального будівництва № 962/05 від 16.08.2005 року; копію листа Одеського міського управління земельних ресурсів № 329-ДО від 20.04.2005 року; копію витягу з грошової оцінки земель м. Одеси № 22/Г від 20.04.2005 року; копію рішення Одеської міської ради № 4226-ІV від 15.07.2005 року; копію листа управління капітального будівництва № 802/05 від 20.07.2005 року.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначив, що вказані докази можуть підтвердити доводи, викладені позивачем у позовній заяві. Вказав, що лист Одеської обласної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів від 28.10.2005 підтверджує те, що відповідач-1 станом на 28.10.2005 являвся місцевим осередком ГО «ВСА», а також те, що нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, складалось виключно з ПТО № 20. Зауважив, що з аналізу листа Одеського міського управління земельних ресурсів № 329-ДО від 20.04.2005 року та витягу з грошової оцінки земель м. Одеси № 22/Г від 20.04.2005 року у відповідача-1 були відсутні права на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В. Зі змісту листів Управління капітального будівництва № 962/05 від 16.08.2005 року, № 802/05 від 20.07.2005 року представник дійшов висновку, що автостоянка № 20 за адресою: м. Одеса, вул. Краснова кут Артилерійської підлягає ліквідації з метою будівництва багатоповерхових паркінгів. Щодо постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30.10.2005 представник підкреслив, що вказаною постановою було дозволено Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів продати будівлю пункту технічного обслуговування № 20 по вул. Краснова, 3-В у м. Одесі за залишковою вартістю. Звернув увагу, що вказаний об`єкт нерухового майна перебував на балансі Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів».

29.08.2022 до суду надійшла заява (вх. № 17605/22) представника позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/2715/21 за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спідка автомобілістів» до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом від 26.09.2008 року.

В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2022 у справі № 916/2715/21 встановлено, що Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» є місцевим осередком Громадської організації «Всеукраїнська спідка автомобілістів». Вказана обставина, на думку позивача, підтверджує його позицію про неможливість продажу об`єктів нерухомості без дозволу Громадської організації «Всеукраїнська спідка автомобілістів». Як повідомив представник, вказане рішення на даний час оскаржується в апеляційному порядку. Вважає справи № № 916/658/22 та 916/2715/21 взаємопов`язаними, а також, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 916/658/22 до ухвалення остаточного рішення у справі № 916/2715/21.

29.08.2022 за вх. № 17636/22 до суду надійшли заперечення представника відповідача-3 на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 29.08.2022 розгляд справи відкладено на 07.09.2022.

05.09.2022 на електронну пошту суду надійшли письмові заперечення (вх. № 18447/22) представника відповідача-1 на заяву позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, а також заперечення (вх. № 18448/22) на заяву позивача про зупинення провадження у справі.

07.09.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача (вх. № 18791/22) про приєднання доказів до матеріалів справи та поновлення строку на подання доказів. Вказаним клопотанням представник просив долучити до матеріалів справи копії наступних документів: постанови Київського апеляційного суду у справі № 34/251 від 15.05.2007 року; постанови Вищого господарського суду України у справі № 34/251 від 20.07.2007 року; ухвали Вищого господарського суду України у справі № 34/251 від 10.09.2007 року; постанови Верховного Суду України у справі № 34/251 від 30.10.2007 року; постанови Київського апеляційного господарського суду у справі № 34/251- 25/536 від 18.03.2008 року; постанови Вищого господарського суду України у справі № 34/251-25/536 від 26.06.2008 року.

В обґрунтування клопотання представник позивача вказав, що справа № 916/658/22 є схожою за предметом зі справою № 34/251, де розглядався спір за позовом ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів», Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання недійсним реєстраційного посвідчення та визнання права власності. Вважає, що судові рішення у справі № 34/251- 25/536 можуть бути взяті до уваги судом під час розгляду справи № 916/658/22.

07.09.2022 до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача-3 (вх. № 18782/22) проти клопотання позивача від 22.08.2022 про приєднання доказів до матеріалів справи та проти заяви позивача від 29.08.2022 про зупинення провадження у справі.

07.09.2022 представником відповідача-1 подано до суду заяву (вх. № 18816/22) про долучення доказів до матеріалів справи, в якій також містилось клопотання про надання додаткового строку для подання доказів. Даною заявою представник просив долучити до матеріалів справи копію ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 9/430-05-11867, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГО «ВСА» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006 у справі № 9/430-05-11867.

Протокольною ухвалою від 07.09.2022 розгляд справи відкладено на 14.09.2022.

08.09.2022 за вх. № 18932/22 до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача-3 проти клопотання позивача від 07.09.2022 про приєднання доказів до матеріалів справи.

12.09.2022 на електронну пошту суду надійшла заява (вх. № 19118/22) представника позивача про зупинення провадження у справі до перегляду Верховним Судом рішення у справі № 9/430-05-11867 за позовом Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (наразі ГО «ОООА») до Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про визнання права власності та зобов`язання його зареєструвати. У заяві представник зазначив, що на його думку, існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 916/658/22 до вирішення справи № 9/430-05-11867.

12.09.2022 представник позивача також надіслав на електронну пошту суду заяву (вх. № 19119/22) про приєднання доказів до матеріалів справи та поновлення строку на подання доказів. Вказаною заявою представник просив приєднати до справи копію окремої думки судді Південно-західного апеляційного господарського суду Філінюка І.Г. від 01.09.2022 у справі № 9/430-05-11867.

12.09.2022 на електронну пошту суду надійшли письмові заперечення (вх. № 19201/22) представника відповідача-1 на заяву позивача про приєднання до матеріалів справи судових рішень у справі № 34/251-25/536.

Судове засідання, призначене на 14.09.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному з 12.09.2022 по 21.09.2022 та у відпустці з 14.09.2022 по 27.09.2022.

Ухвалою від 28.09.2022 повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться 18.10.2022.

18.10.2022 до суду надійшло клопотання (вх. № 22950/22) представника позивача про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 18.10.2022 розгляд справи відкладено на 25.10.2022.

24.10.2022 до суду надійшло клопотання (вх. № 23621/22) про приєднання до матеріалів справи ухвали Верховного Суду від 17.10.2022 у справі № 9/430-05-11867, а також клопотання про поновлення строку на приєднання доказів. Вказаною ухвалою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 9/430-05-11867.

У судовому засіданні, яке відбулось 25.10.2022, суд протокольними ухвалами відхилив подану представником позивача заяву за вх. № 17605/22 від 29.08.2022 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/2715/21 та заяву за вх. № 19118/22 від 12.09.2022 про зупинення провадження у справі до перегляду Верховним Судом рішення у справі № 9/430-05-11867.

Відхиляючи вказані заяви, суд не погодився з думкою позивача про об`єктивну неможливість розгляду справи № 916/658/22 до прийняття вищестоящими судами процесуальних рішень у справах № 916/2715/21 та № 9/430-05-11867. До предмету доказування у справі № 916/658/22 входить наявність або відсутність прав позивача на спірне майно та відповідно вчинення або невчинення відповідачами протиправних дій щодо цього майна. Решта питань пов`язані з реєстрацією таких дій, які будуть вважатися незаконними у разі доведення у даній справі порушення прав позивача. При цьому, якщо буде встановлено, що права позивача були дійсно порушені, то з урахуванням сформованої ЄСПЛ доктрини "плодів отруєного дерева" (fruit of the poisonous tree) всі подальші угоди щодо спірного майна будуть визнані недійсними.

Стосовно справи № 916/2715/21 суд, проголошуючи протокольну ухвалу зазначив, що суб`єктний склад у даній справі різниться зі складом учасників справи № 916/658/22. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, посилання позивача на можливість встановлення судовими рішеннями у справі № 916/2715/21 преюдиційних фактів для справи № 916/658/22 не є обґрунтованими, так як відповідачі у справі № 916/658/22, крім відповідача-1, не є учасниками справи № 916/2715/21.

Крім того, протокольною ухвалою від 25.10.2022 суд залучив до матеріалів справи надані позивачем (заяви за вх. №№: 17079/22 від 23.08.2022; 18791/22 від 07.09.2022; 19119/22 від 12.09.2022) та відповідачем-1 (заява за вх. № 18816/22 від 07.09.2022) докази.

25.10.2022 за усним клопотанням представника Одеської міської ради розгляд справи було відкладено на 27.10.2022.

27.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій сторін справи.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свою позицію, вказав наступне.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 16 квітня 1974 року № 193 затверджено Статут Українського республіканського добровільного товариства автомотолюбителів, яке було засноване на установчому з`їзді товариства 30 січня 1974 року. В подальшому, на IV з`їзді Українського республіканського добровільного товариства автомотолюбителів, що відбувся 8 грудня 1989 року, прийнято рішення про перетворення Українського республіканського добровільного товариства автомотолюбителів в Українську республіканську спілку автомобілістів, у зв`язку з чим Постановою Ради Міністрів УРСР від 26 вересня 1990 року № 290 зареєстрований Статут Української республіканської спілки автомобілістів, вищезазначена Постанова від 16 квітня 1974 року № 193 втратила чинність.

26 листопада 1992 року на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про об`єднання громадян» від 16 червня 1992 року Українська республіканська спілка автомобілістів перереєструвалася в Міністерстві юстиції України як Всеукраїнська громадська організація із внесенням термінологічних змін у назву, а саме - «Українська республіканська спілка» на «Всеукраїнську спілку автомобілістів». При цьому рішення про ліквідацію однієї організації та створення нової не приймалося.

Тобто, позивач звернув увагу, що всі три вищезгадані назви (Українське республіканське добровільне товариство автомотолюбителів, Українська республіканська спілка автомобілістів, Всеукраїнська спілка автомобілістів) належать одній і тій же організації - Всеукраїнській спілці автомобілістів, яка зареєстрована в установленому законом порядку, шляхом затвердження і реєстрації її Статуту у 1974 р.

Наводячи положення Статуту від 1974 р., позивач відзначив, що Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» створювалась за територіальним принципом, а Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» , яка на сьогоднішній день змінила назву на Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» (відповідач-1) є також місцевим осередком Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів».

Підкреслив, що на даний час Одеський осередок позиціонує себе як самостійну громадську організацію, яка не залежить від ГО «ВСА» й разом з тим зареєструвала за собою право власності на нежитлові приміщення автостоянок за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В та за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1, які можуть належати організації виключно на праві оперативного управління, та відчужила їх без дозволу ГО «ВСА».

Зазначив, що для захисту своїх прав звернувся за правовою допомогою до адвоката, який, вивчивши документи реєстраційної справи ГО «ОООА», зокрема, статути в редакціях 1995 р., 2000 р., 2001 р., 2008 р., протокол ХV позачергової конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008 р., дізнався що ГО «ОООА» вказаним протоколом вирішила внести зміни у свій статут без його затвердження Президією Центральної ради ГО «ВСА», та саме за його допомогою відокремилась від ГО «ВСА» й присвоїла все майно Спілки.

Звернув увагу, що до серпня 2020 р. (до звернення позивача до відповідача-1 щодо невідповідності статуту останнього нормам статуту Спілки) ГО «ОООА» оплачувала відрахування, передбачені Положенням про нормативний розподіл та використання коштів організації, автошкіл і підприємств ГО «ВСА».

Вказав, що 07 жовтня 2016 року XVIII позачерговою конференцією Одеської обласної організації Спілки прийняті зміни і доповнення до статуту Одеської обласної організації. Водночас зауважив, що статут в редакції від 2016 року, який надавався Президії Центральної ради ВСА і був нею затверджений, не відповідає змісту статуту ГО «ОООА» в редакції від 2016 року, що була подана на реєстрацію та зареєстрована у відповідності до чинного на той час законодавства.

Вважає, що будучи місцевим осередком ГО «ВСА», відповідач-1 неодноразово подавав на затвердження президії Центральної ради одну редакцію статуту, а реєстратору подавався зовсім інший статут, без затвердження президією Центральної ради ГО «ВСА».

Зазначив, що після реєстрації ГО «ОООА» як відокремленої від ГО «ВСА» юридичної особи, ГО «ОООА» фактично отримала право на самостійне управління майном, зокрема й на розпорядження нерухомістю без згоди президії Центральної ради ГО «ВСА», як того передбачали статути в редакції до 2008 р.

Як вказав позивач, 22.06.2021 р. за допомогою доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно адвокат ГО «ВСА» Хаджи І.Д. довідалась про наявність зареєстрованого за ГО «ОООА» нерухомого майна, яке насправді належить Спілці, та могло належати ГО «ОООА» виключно на праві оперативного управління.

Відповідно до інформації, наявної в реєстрі, вбачається, що Громадській організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» належать, зокрема, нежитлові приміщення автостоянки № 35 за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28. на праві власності згідно свідоцтва серії САС №634016, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 23.04.2009 року.

Згідно з відповіддю Одеської міської ради на адвокатський запит представника позивача щодо підстави видачі Свідоцтва серії САС №634016, серед документів, які стали такою підставою, є рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006 року у справі № 9/430-05-11867, відповідно до якого позов Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Комунального підприємства „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості про визнання права власності та зобов`язання його зареєструвати було задоволено: 1) визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072 м. Одеса вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, загальною площею 888,2 кв.м (приміщення по літері А, а, А, а(І-ІІ поверхи) 417,70 кв.м, по літері Б (склад) 15,3 кв.м, по літері В (склад) 26,6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) 52,3 кв.м, по літері Д (склад) 243,00 кв.м, по літері Е (підсобне) 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) 6,3 кв.м, по літері З (гараж) 16,7 кв.м, по літері И (гараж) 16,7 кв.м, по літері К (гараж) 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) 16,7 кв.м, по літері М (гараж) 16,7 кв.м, по літері Н (гараж) 16,7 кв.м, по літері О (гараж) 17,00 кв.м., згідно технічного паспорту від 11.04.2003р.; 2) визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072 м. Одеса вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані ву м. Одесі по вул. Краснова, 3-В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А 56,1 кв.м, по літері Б 114,9 кв.м, по літері Г 9,8 кв.м, по літері Д 3,00 кв.м, по літері Е 2,4 кв.м, по літері Ж 22,9 кв.м, по літері З 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005р.; 3) зобов`язано Комунальне підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072 м. Одеса вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, загальною площею 888,2 кв.м (приміщення по літері А, а, А, а(І-ІІ поверхи) 417,70 кв.м, по літері Б (склад) 15,3 кв.м, по літері В (склад) 26,6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) 52,3 кв.м, по літері Д (склад) 243,00 кв.м, по літері Е (підсобне) 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) 6,3 кв.м, по літері З (гараж) 16,7 кв.м, по літері И (гараж) 16,7 кв.м, по літері К (гараж) 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) 16,7 кв.м, по літері М (гараж) 16,7 кв.м, по літері Н (гараж) 16,7 кв.м, по літері О (гараж) 17,00 кв.м., згідно технічного паспорту від 11.04.2003р.; 4) зобов`язано Комунальне підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072 м. Одеса вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Краснова, 3-В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А 56,1 кв.м, по літері Б 114,9 кв.м, по літері Г 9,8 кв.м, по літері Д 3,00 кв.м, по літері Е 2,4 кв.м, по літері Ж 22,9 кв.м, по літері З 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005 р.

23.07.2021 позивачем було подано апеляційну скаргу на вказане рішення.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу ГО «ВСА» задоволено, рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006 у справі №9/430-05-11867 скасовано, у задоволенні позовних вимог Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів відмовлено повністю.

Здійснивши пошук інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за об`єктом, розташованим у м. Одеса по вул. Краснова, 3-В, позивач дізнався, що дане нерухоме майно на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль». Однак, як вказав позивач, ГО «ВСА» не надавала згоду на відчуження нежитлових приміщень, розташованих в м. Одесі по вул. Краснова, З В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А - 56,1 кв.м, по літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м, по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж - 22,9 кв.м, по літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005 року, й Спілці взагалі не було відомо про реєстрацію права власності на таке майно за ГО «ОООА» та про його відчуження.

Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що ГО «ОООА» зареєструвала право власності на ще один об`єкт за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1, який в подальшому також відчужила на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», без згоди ГО «ВСА», та без повідомлення Спілки як про реєстрацію права власності на нерухоме майно, так і про продаж такого майна.

Дізнавшись про зазначені вище обставини, ГО «ВСА» прийняла рішення про звернення до господарського суду із даним позовом з метою захисту порушеного права Спілки та повернення ГО «ВСА» незаконно вибулого з її власності нерухомого майна.

Позиція позивача щодо незаконності відчуження об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В.

25 січня 2006 року на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006 у справі № 9/430-05-11867 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В.

12 квітня 2006 року Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів укладає договір купівлі-продажу з Приватним підприємством «Автолюбитель», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2584.

Предметом вказаного договору є відчуження на користь ПП «Автолюбитель» нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В та складаються з: літ. А. Б - виробниче, літ. В - навіс, літ. Г - цех. літ. Д - вбиральня, літ. Е - сарай, літ. Ж. З гаражі, № 1,2 - огорожа, І- мостіння, загальною площею 226, 1 кв.м.

Станом на день посвідчення договору купівлі-пролажу № 2584 від 12.04.2006 року Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів діяла на підставі Статуту в редакції від 2001 року, відповідно до п. 6.3. якого власністю Спілки є будівлі і споруди, обладнання, транспортні засоби, цінні папери та інше майно, придбане на власні кошти чи на інших підставах, які не заборонені законом для виконання статутних завдань. В положеннях п. 6.4. цього ж Статуту зазначено, що кожен член Спілки не має права власності на долю майна Спілки. Власником майна є Спілка у цілому. Обласна організація Спілки, створені Спілкою госпрозрахункові установи та підприємства використовують майно Спілки, що знаходиться в їхньому господарському віданні, на правах оперативного управління. Від імені Спілки управління майном здійснює Президія Центральної ради. Майно, яке знаходиться в господарському віданні обласної організації Спілки, створених Спілкою госпрозрахункових установ і підприємств, не може бути вилучено Президією Центральної ради без згоди керівних органів обласної організації Спілки.

Позивач вважає, що відповідач-1 не мав передбаченого законодавством права на відчуження майна, не міг приймати будь-які рішення щодо укладення договорів купівлі-продажу без узгодження цього питання із Президією Центральної ради ГО «ВСА», перевищив надані йому повноваження та відчужив нерухомість, шо перебуває на балансі ГО «ОООА», а не у приватній власності цієї організації.

Звертає увагу на недобросовісність набувача за договором купівлі-продажу від 12.04.2006 року, укладеного між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «Автолюбитель», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д. 12.04.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2584.

Посилаючись на ст. ст. 388, 659 ЦК України, позивач вказав, що станом на дату посвідчення договору купівлі-продажу від 12.04.2006 року головою Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів являвся ОСОБА_1 , який станом на 12.04.2006 року був також директором Приватного підприємства «Автолюбитель» та єдиним його засновником.

26.03.2019 року ПП «Автолюбитель» отримує довідку № 6.19, видану Фізичною особою-підприємцем Поляковою Мариною Олексіївною, з якої вбачається, що за даними поточної інвентаризації від 26.03.2019 року були виявлені зміни, а саме: літ. «В» - навіс та будівля літ. «Е» - сарай - знесене та це є роботами, які на підставі п. 8 Переліку будівельних робіт, не потребують документів, що дають право на їх виконання. Крім того, літ. «Ж» та «З» - гаражі - внаслідок проведення робіт з переплануванням виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та на підставі п. 1 Переліку будівельних робіт, об`єднані в один бокс літ. «Ж», які не потребують документів, що дають право на їх виконання, тому слід вважати: загальна площа нежитлових приміщень - 218,5 кв.м. Також у довідці зазначено, що літ. «А» слід вважати адміністративною будівлею, а літ «Г» - толочна.

На підставі зазначеної довідки 22.04.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Корсун Олегом Валерійовнчем прийнято рішення № 4658740 про державну реєстрацію прав, згідно якого за ПП «Автолюбитель» зареєстровано право власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в графі «підстави виникнення права власності» на зазначений вище об`єкт нерухомості зазначено: договір купівлі-продажу № 2584 від 12.04.2006 року, довідка № 6.19 від 26.03.2019 року, технічний паспорт № б/н від 26.03.2019 року.

В той же час, ГО «ВСА» зазначає, що вказані документи не могли стати підставою реєстрації права власності на виробничий будинок, адже за договором купівлі-продажу № 2584 від 12.04.2006 року ПП «Автолюбитель» набуло права власності саме на нежитлові приміщення і саме площею 226,1 кв.м, а довідка, яку надало підприємство, не може слугувати підставою набуття права власності, а тому не є належним доказом зміни типу об`єкта нерухомого майна та його площі.

Вважає, що державним реєстратором недостатньо перевірено надані ПП «Автолюбитель» документи та безпідставно прийнято рішення про реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 218, 5 кв.м, за ПП «Автолюбитель».

Вказав, що 03 жовтня 2019 року протоколом загальних зборів учасників приватного підприємства «Автолюбитель» № 1/03-10 вирішено виключити ОСОБА_2 зі складу учасників Підприємства на підставі поданої нею заяви із передачею їй майнового внеску із статутного капіталу підприємства, яким являвся виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 218,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить підприємству на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2006 року за № 2584.

На підставі вказаного протоколу підписується акт прийому-передачі нерухомого майна від 03.10.2019 року, за яким ПП «Автолюбитель» передає ОСОБА_2 виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 218,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

08 жовтня 2019 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Ковач Вікторія Петрівна приймає рішення № 49075230 про реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Зазначив, що вищевказані протокол та акт приймання-передачі не є належними та достатніми документами, що підтверджують право власності особи на майно та не можуть слугувати підставою виникнення права власності.

03 серпня 2020 року за актом прийому-передачі № 595,596 ОСОБА_2 передала Приватному підприємству «Автолюбитель» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

На підставі вказаного акту прийому-передачі державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Макогонюк Аліна Олександрівна приймає рішення від 07.08.2020 року за № 53505067 про державну реєстрацію прав, згідно яким вирішує провести реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ПП «Автолюбитель».

На думку позивача, з урахуванням положень п. 50 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», самого лише акту приймання-передачі недостатньо для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності.

22.10.2021, після реєстрації права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ПП «Автолюбитель», останнє укладає договір купівлі-продажу за № 2036, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., відповідно до якого передає у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, загальною площею 218.5 кв.м.

Позивач вважає даний правочин недійсним, так як ПП «Автолюбитель» не набуло в установленому законом порядку права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , адже реєстрація за ПП «Автолюбитель» права власності виключно на підставі акту прийому-передачі майна, на переконання позивача, не є достатньою підставою набуття права власності, а тому й унеможливлює його подальше відчуження.

Також, позивач звернув увагу, що ТОВ «Стиль» не може вважатись добросовісним набувачем виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , так як директор ТОВ «Стиль» знав про підстави набуття права власності ПП «Автолюбитель» на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, а отже усвідомлював, що акт прийому-передачі серія та номер: 595, 596, виданий 03.08.2020 року не є достатньою підставою набуття права власності на об`єкт нерухомості.

Позиція позивача щодо незаконності набуття права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 .

25 червня 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецький Олександр Сергійович приймає рішення № 52846508 про державну реєстрацію прав за яким вирішує провести державну реєстрацію права власності за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на господарську будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1, загальною площею 60,1 кв.м, яка складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж», «З», «І», «К», «Л» - навіс, № 1-3 огорожа, № 4 - водопровід, №5,6 - естакада, І- мостіння.

Позивач вважає таке рішення державного реєстратора протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставами реєстрації права власності на господарську будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» є: лист щодо надання поштових адрес, серія та номер: 07-31/1434, виданий 21.04.2009, видавник: ОД УДППЗ «УКРПОШТА»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 14.01.2019, видавник: ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ».

Однак, на думку позивача, у розумінні ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вказаних документів недостатньо для реєстрації права власності й ними неможливо підтвердити факт набуття у власність будь-якого нерухомого майна.

02 вересня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардаковим Євгеном Віталійовичем прийнято рішення № 53866410, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на автостоянку за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів».

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставами реєстрації права власності на автостоянку за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» є: технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 21.07.2020, видавник: ТОВ «НОВЕ БТІ»; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОДЮ, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, документ отримано з ЄДР; лист щодо надання поштових адрес, серія та номер: 07-31/1434, виданий 21.04.2009, видавник: ОД УДППЗ «УКРПОШТА».

Вказав, що документ, який підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна до реконструкції у ГО «ОООА» відсутній та реєстратору не надавався. Факт наявності в реєстрі запису про реєстрацію права власності не може вважатись достатнім доказом набуття права власності, адже, як вказав позивач, така реєстрація об`єкта за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 на праві власності за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» є незаконною.

Підкреслив, що незаконна реєстрація права власності на господарську будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за ГО «ОООА» не може вважатись набуттям права власності на зазначений об`єкт.

Також вважає, що ГО «ОООА» здійснювала саме нове будівництво, а не реконструкцію, адже у складі об`єкта нерухомості з`явилась нова частина - навіс під літ «М», з чого слідує, що Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» не було оформлено належним чином містобудівну документацію

09 березня 2021 року між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» укладено договір купівлі-продажу №174, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., згідно з яким ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» продала, тобто передала у власність, а ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» прийняло у власність автостоянку, загальною площею 60,1 кв.м, що в цілому складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, ліг. «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж». «З», «І», «К», «Л» - навіс, № 1-3 огорожа, № 4 - водопровід. №5,6 естакада, І-мостіння, «М» - навіс, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1.

На переконання позивача, вказаний договір має бути визнано недійсним, так як питання щодо відчуження нерухомості, яка перебуває на балансі ГО «ОООА» мала вирішувати Президія Центральної ради ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів», осередком якої є ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів».

Враховуючи, що ГО «ОООА» незаконним шляхом зареєструвала себе як самостійну громадську організацію, внесла відповідні відомості до державного реєстру, зважаючи на факт оскарження такої реєстрації та з огляду на відсутність належних документів для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за ГО «ОООА», позивач вважає, що ГО «ОООА» не мала права ані реєструвати право власності на господарську будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1, ані відчужувати дане майно без відповідного рішення Президії Центральної ради ГО «ВСА».

Також, вважає недобросовісним набувача за договором купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладеного між ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», так як останньому було відомо про підстави реєстрації права власності на автостоянку за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 та про документи, на підставі яких таку реєстрацію було проведено. На думку позивача, ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» усвідомлювало про відсутність у ГО «ОООА» правовстановлюючих документів на автостоянку, однак протиправно придбало її за договором купівлі-продажу.

Додатково позивач зазначив про очевидність, на його думку, того факту, що будівля за адресою: м. Одеса, вул. Краснова. 4А/1 є саме складовою частиною об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Краснова. 3-В. Однак, як зазначив позивач, отримавши довідку про нібито знесення двох будівель за даною адресою, ГО «ОООА» зареєструвала на них право власності, як на окремий об`єкт нерухомості, без будь-яких правовстановлюючих документів саме з метою відчуження зазначеного майна без відома ГО «ВСА».

З посиланням на ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19, позивач також просить припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В та припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» на автостоянку за адресою м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1.

Позиція позивача щодо визнання права власності та необхідності витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до діючого на даний час статуту ГО «ВСА» (в редакції від 2020 року) власником майна є Спілка у цілому, Кримська республіканська, обласні, Київська та Севастопольська міські організації, створені Спілкою, госпрозрахункові установи, навчальні заклади та підприємства використовують майно Спілки на правах оперативного управління.

Оскільки автостоянка за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 є складовою частиною об`єкта за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, та була незаконно зареєстрована в якості нерухомого майна під назвою «автостоянка», то ГО «ВСА» не вбачає необхідності у визнанні права власності на даний об`єкт нерухомості, а має на меті виключно привести об`єкт до того стану, в якому він існував до реєстрації права власності на нерухомість за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1, тобто скасувати дану реєстрацію права власності й таким чином повернути всі складові об`єкта під назвою «автостоянка» до складу об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, а також повернути у свою власність саме нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, у повному їх складі, а саме: приміщення літ. «А» - 56,1 кв.м, літ. «Б» - 114,9 кв.м, літ. «Г» - 9,8 кв.м, літ. «Д» - 3,00 кв.м, літ. «Е» - 2,4 кв.м, літ. «Ж» - 22,9 кв.м, літ. «З» - 17,00 кв.м, загальною площею 226,1 кв.м.

Таким чином, позивачем наряду з іншими позовними вимогами заявлено вимоги про витребування майна із незаконного володіння відповідачів.

Доводи відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву.

Відповідач-1 (ГО «ОООА»), не погодившись з доводами позивача, вказав, що ГО «ОООА» є та завжди була самостійною юридичною особою, яка була створена ще 30.10.1973 р. (на той час Одеська обласна організація «Автомотолюбитель УРСР») на виконання рішення Одеського міськвиконкому № 433 від 19.07.1973 р. про організацію Одеської міської організації автомотолюбителів, що діятиме на основі самоокупності.

Зазначив, що 26.01.1993 р. Одеською обласною державною адміністрацією було видано свідоцтво № 49-42/93, за яким відповідач-1 був легалізований як юридична особа в організаційно-правовій формі місцевого об`єднання громадян під назвою Одеська обласна рада Всеукраїнської спілки автомобілістів, діяльність якої розповсюджується на Одеську область. Разом з реєстрацією відповідача-1 та видачею йому вказаного свідоцтва був зареєстрований його Статут від 1992 р., п. 1.4. якого визначає відповідача-1 як юридичну особу, що має самостійний баланс, рахунок в банку тощо.

Вказав, що у 1995 р. керівництво ГО «ОООА», хибно внесло зміни до свого статуту з приводу включення до останнього відомостей про те, що ГО «ОООА» є місцевим осередком ГО «ВСА». Зазначив, що на такі зміни ГО «ВСА» спонукала відповідача шляхом обману та перекручування фактів. Вказані положення залишились і в редакціях статуту від 2000 р. та 2001 р. В цей же час ГО «ВСА» на підставі цих положень намагалася вчиняти дії щодо фактичного заволодіння майном, яке завжди належало ГО «ОООА» та ніколи не перебувало у власності позивача. Вказані обставини і стали підставою для виключення таких положень із статуту ГО «ОООА», у зв`язку з чим і був прийнятий статут ГО «ОООА» в новій редакції від 2008 р.

Звернув увагу, що 28.07.2005 відомості про ГО «ОООА» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а в переліку засновників відповідача-1 ГО «ВСА» відсутня. Також, у відомостях з цього ж реєстру стосовно ГО «ВСА відсутні дані, що ГО «ОООА» є відокремленим підрозділом позивача.

З огляду на те, що у 2017 р. позивач мав реальну можливість отримати відомості про відчуження нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, відповідач-1 заявив про сплив строку позовної давності щодо вимоги про оскарження договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна від 12.04.2006 р.

Зазначив, що все майно, яке належить ГО «ОООА» на праві власності та праві користування, передавалось їй не від позивача, а від територіальних громад м. Одеси та інших населених пунктів Одеської області уповноваженими на те органами державної влади та місцевого самоврядування, а позивачем не доведено жодних порушень його прав чи законних інтересів.

Вказав, що позивач, який не є стороною оспорюваних договорів, звертаючись до суду з позовом, не зазначив конкретних фактів порушення його майнових прав та інтересів внаслідок укладення між відповідачами оспорюваних договорів (здійснення реєстрацій) та не довів, що в результаті визнання таких договорів недійсними його права будуть захищені та відновлені.

Відповідач-2 (ПП «Автолюбитель») звернув увагу, що Південно-західний апеляційний господарський суд у своїй постанові від 21.12.2021 у справі № 9/40-05-11867 зазначив наступне: «Колегія суддів окремо зауважує, що в межах предмету апеляційного розгляду не вирішується спір про право, наявність якого наразі убачається між позивачем та третьою особою, не встановлюється також і характер відносин та підпорядкування ОООВСА та ГО "ВСА", чинності їх Статутів в різних редакціях, тощо, тому залишає відповідну частину доводів апеляційної скарги та відзиву на неї без ґрунтовного та детального правового аналізу.».

Вказав, що при передачі майна від ПП «Автолюбитель» до ОСОБА_2 дотримано усі вимоги Закону та п. 50 Постанови Кабінету Міністрів України, оскільки наявний акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна (справжність підписів на акті приймання-передачі майна засвідчені відповідно до Закону України «Про нотаріат»), рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом, про передачу майна у власність фізичній або юридичній особі, що вийшла із складу засновників (учасників) юридичної особи (протокол №1/03-10 від 03.10.2019р., який також засвідчено приватним нотаріусом Швидкою М.Г. - реєстрові №№ 1058, 1059, 1060), при цьому, оскільки право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, надання інших документів Законом та Постановою Кабінету Міністрів України не вимагається.

03.08.2020 р. протоколом загальних зборів учасників ПП «Автолюбитель» вирішено включити до складу учасників підприємства громадянку ОСОБА_2 , внесок - виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня укладено відповідний акт приймання-передачі між ПП «Автолюбитель» та ОСОБА_2 .

Вважає, що реєстрація проведена вірно, усі необхідні документи згідно Закону та Постанови Кабінету Міністрів України надані державному реєстратору у повному обсязі.

З посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у Постанові від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, зазначив, що у задоволенні вимог про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Корсун Олега Валерійовича від 22.04.2019 року № 46585740 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за Приватним підприємством «Автолюбитель»; скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Макогонюк Аліни Олександрівни від 07.08.2020 року № 53505067 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за Приватним підприємством «Автолюбитель» слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним.

Відповідач-2 не згоден з доводами позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2036 від 22.10.2021, так як реєстрація за ПП «Автолюбитель» права власності здійснювалась не тільки на підставі акту прийому-передачі майна. Також, станом на дату укладення договору, рішення по справі №9/430-05-11867 не було скасовано судом апеляційної інстанції й крім того, судом апеляційної інстанції під час винесення постанови не було досліджено підстави виникнення права власності будь-яких осіб на спірне майно.

Вказав, що 30 жовтня 2005 р. президією Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів прийнято постанову № 21, якою вирішено дозволити Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів продати будівлю пункту технічного обслуговування № 20 по АДРЕСА_1 за залишковою вартістю.

Зауважив, що до позову ГО «ВСА» не надано жодного доказу, що підтверджує наявність права власності на спірний об`єкт, посилання ГО «ВСА» на володіння майном на підставі статуту не є належним доказом, оскільки статут ГО «ВСА» є локальним актом, що виключає можливість задоволення віндикаційного позову.

Відповідач-3 (ТОВ «Стиль») зазначив, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували виникнення у нього права власності на спірне майно та, відповідно, можливість його захисту у судовому порядку. Позивачем заявлено одразу декілька способів захисту права власності, які, на думку відповідача-3, є альтернативними та неефективними. Вказав, що позивачем замовчано наявність його волевиявлення на відчуження спірного майна у 2005 році та не обґрунтовано неможливість вжиття заходів щодо з`ясування стану своїх майнових прав, які дозволили б виявити факт вибуття спірного майна з його власності (якщо позивач вважав його своєю власністю) у 2006 році та, відповідно, пред`явити позов, спрямований на захист свого права своєчасно, а не зі спливом понад 15 років після такого вибуття.

Водночас відповідач-3 просив застосувати позовну давність до вимог, що стосуються спірного майна за адресою м. Одеса, вул. Краснова, буд. З-В і пред`явлені до ТОВ «Стиль», а саме про визнання недійсним договору, на підставі якого товариство придбало спірне майно, припинення права власності ТОВ «Стиль», визнання за ГО «ВСА» права власності і витребування спірного майна з чужого незаконного володіння ТОВ «Стиль» на користь ГО «ВСА», якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідач-4 (ТОВ «Екател Авто») вказав, що позивач не зазначив в позовній заяві та не надав жодного доказу наявності будь-яких своїх прав на нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1, а також жодного доказу будь-якого порушення своїх прав щодо нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 та порушення прав позивача внаслідок прийняття державним реєстратором оскаржуваних рішень. Також позивач не надав жодного доказу, що нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 колись будо у власності або володінні ГО «ВСА» та вибуло з володіння позивача поза його волею.

Зазначив, що ТОВ «Екател Авто» є добросовісним набувачем нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 з огляду на наступне. Станом на дату укладення оскаржуваного позивачем договору купівлі-продажу нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1. Законодавство України не встановлює обов`язок потенційного покупця перевіряти історію підстав реєстрацій нерухомого майна. Більш того, потенційний покупець не має можливості відстежити всю історію реєстрацій об`єкта нерухомості, оскільки це потребує особливих прав доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яких звичайних покупець позбавлений. Ні потенційний покупець, ні нотаріус, який посвідчує договір купівлі-продажу, не зобов`язані перевіряти на підставі чого об`єкту нерухомого майна присвоєна адреса. Станом на дату нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу право власності на об`єкт було зареєстровано за продавцем, жодні обмеження на його відчуження були відсутні.

У відповіді на відзив відповідача-1 позивач, не погодившись з доводами останнього, зазначив наступне.

Рішенням № 236 Виконкому Одеської обласної ради від 31.05.1973 року та Рішенням Одеського міськвиконкому № 433 від 19.07.1973 року, на які посилається відповідач-1, обґрунтовуючи свою самостійність, не затверджувався статут Одеської обласної організації автомобілістів, що, на думку позивача, виключає реєстрацію останньої у 1973 році.

З огляду на наведені обставини позивач вбачає, що ГО «ВСА» зареєстрована в установленому законом порядку, а саме шляхом затвердження і реєстрації її Статуту у 1974 році, в той же час, перша відома реєстрація статуту Одеської обласної організації автомобілістів відбулась тільки у 1992 році, про що свідчить сам відповідач-1 у відзиві на позовну заяву. Всі інші дії, описані у тексті відзиву, згідно доводів позивача не є підставами реєстрації добровільного товариства у відповідності до Адміністративного кодексу УСРР, що був чинним на той час, а є виключно організаційними заходами стосовно створення осередку ГО «ВСА».

Позивач акцентував увагу суду, що Реєстр громадських об`єднань розпочав функціонувати в 2013 році, однак, ГО «ОООА» здійснила самовільну реєстрацію нової редакції Статуту та організації ще у 2008 році, що виключає можливість відображення в реєстрі у 2013 році ГО «ОООА», як відокремленого підрозділу ГО «ВСА». Надані витяги із реєстру відображають інформацію станом на теперішній час, що не доводить того факту, що ГО «ОООА» не вчинила протиправних дій з метою відокремлення від ГО «ВСА» у 2008 році, а отже й не може бути доказом самостійності відповідача-1 та його незалежності від ГО «ВСА».

Вказав, що на час проведення конференції 26.09.2008 року всі її учасники та керівництво ГО «ОООА» усвідомлювали, що є місцевим осередком ГО «ВСА» та що зміни статутних документів організації в обов`язковому порядку затверджуються Центральною надою ВСА, однак, саме з метою відокремитись від останньої та стати самостійною організацією й було проведено вказану конференцію.

Щодо посилань відповідача-1 на обставину відсутності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі «Відомості про відокремлені підрозділи юридичної особи» щодо ГО «ВСА» інформації про ГО «ОООА», як відокремленого підрозділу Позивача, та наявності в реєстрі інформації, що засновниками ГО «ОООА» є фізичні особи, а не ГО «ВСА», позивач акцентував, що надана відповідачем-1 інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських нормувань є актуальною на даний час, а враховуючи, що ГО «ВСА» намагається скасувати протокол від 26.09.2008 року, яким оформлено рішення про відокремлення ГО «ОООА» від позивача в рамках судової справи № 916/2715/21, то посилання на таку інформацію не може братись до уваги судом та не є доказом того, що ГО «ОООА» не місцевий осередок ГО «ВСА».

Крім того, вважає, що оскільки у справі № 2а-2193/09/1570 ГО «ОООА» є позивачем, Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2022 року по справі № 2а-2193/09/1570 набрала законної сили та зазначеною постановою встановлені обставини, що мають відношення до даної справи, то такі обставини можуть бути враховані Господарським судом Одеської області у рамках розгляду справи № 916/658/22, як преюдиціальні.

Серед іншого, позивач зазначив, що вважає порушеними корпоративні права ГО «ВСА», як керівної організації по відношенню до відповідача-1. Вказав, що Спілка втратила належне їй нерухоме майно, що порушило її право власності. Вважає, що оскаржуваними договорами купівлі-продажу було фактично порушено охоронюваний законом інтерес Спілки, яка зробила всі залежні від неї дії з метою створення свого місцевого осередку на території м. Одеси, та очікувала отримувати від діяльності свого місцевого осередку конкретні результати, сподіваючись, що ГО «ОООА» добросовісно користується майном Спілки та забезпечує його у належному стані, й використовує майно виключно з метою досягнення цілей діяльності Спілки.

У відповіді на відзив відповідача-2 позивач, надаючи контраргументи, зазначив таке.

Аналогічно з викладеними у відповіді на відзив відповідача-1 доводами щодо належності ГО «ОООА» до місцевого осередку ГО «ВСА», оцінюючи діюче станом на 1973 рік законодавство, позивач вважає непідтвердженим факт реєстрації Одеської обласної організації автомобілістів у 1973 році, так як доказів реєстрації статуту Одеської обласної організації автомобілістів у 1973 році не надано, що свідчить про виключно підготовчі та організаційні дії щодо створення Одеської обласної організації автомобілістів, а не про її реєстрацію чи легалізацію.

Щодо посилань відповідача-2 на законність реєстраційних дій стосовно об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В, зазначив, що з реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в графі «підстави виникнення права власності» на даний об`єкт нерухомості вказано: договір купівлі-продажу № 2584 від 12.04.2006 року, довідка № 6.19 від 26.03.2019 року, технічний паспорт № б/н від 26.03.2019 року. Однак, позивач вважає, що вказані документи не могли стати підставою реєстрації права власності на виробничий будинок, адже за договором купівлі- продажу № 2584 від 12.04.2006 року ПП «Автолюбитель» набуло права власності саме на нежитлові приміщення і саме площею 226,1 кв.м, а довідка, яку надало підприємство, не може слугувати підставою набуття права власності, а тому не є належним доказом зміни типу об`єкта нерухомого майна та його площі. Крім того, на думку позивача, в разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомості ПП «Автолюбитель» мало не реєструвати право власності на нерухоме майно, а звертатись із заявою про внесення змін до Реєстру.

На переконання позивача, враховуючи, що первинне відчуження нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В на користь ПП «Автолюбитель» відбулось незаконно та за відсутності згоди ГО «ВСА», всі оскаржувані рішення державних реєстраторів не можуть вважатись такими, що відповідають нормам чинного законодавства та мають бути скасовані судом.

Також, висловив свою позицію щодо добросовісності ПП «Автолюбитель», як набувача спірного об`єкта нерухомості. Як вказав позивач, ПП «Автолюбитель» було відомо про відсутність у ГО «ОООА» права на відчуження спірного майна, що, на переконання позивача, є прямим доказом недобросовісності відповідача-2, як покупця. Вважає, що в даному випадку було використано шахрайську схему з відчуження майна ГО «ВСА» та збагачення керівництва Одеської обласної організації шляхом протиправного відчуження майна Позивача на свою користь за участі підставної юридичної особи, 100% статутного капіталу якої належали голові Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів ОСОБА_3 .

Висловив свою позицію щодо постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року. Звернув увагу, що Постанова Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року, якою ніби дозволено продаж нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В прийнята 20.10.2005 року, однак право власності на спірний об`єкт нерухомості ГО «ОООА» набуває на підставі рішення Господарського суду Одеської області по справі № 9/430-05-11867 тільки 12.01.2006 року, з чого вбачає надання ГО «ВСА» дозволу на відчуження ще не існуючого об`єкта нерухомого майна. Зазначив, що із тексту постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року вбачається, що право власності на будівлю пункту технічного обслуговування № 20 по вул. Краснова. 3-В у м. Одесі повинно було реєструватись за ГО «ВСА», й тільки після цього міг вчинятись продаж такого майна. Однак, ГО «ОООА» не зареєструвала право власності на вказаний об`єкт за ГО «ВСА», більше того, навіть не надала звіт щодо вчинених дій стосовно зазначеного об`єкту нерухомого майна, про що було зазначено у Постанові Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року.

Вказав, що згідно тексту згідно тексту постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року надається дозвіл продати будівлю пункту технічного обслуговування № 20 по вул. Краснова. 3-В у м. Одесі, натомість, згідно договору купівлі-продажу від 12.04.2006 року, укладеного між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2584, відчужується зовсім інший об`єкт нерухомості, а саме: нежитлові приміщення, шо знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В та складаються з: літ. А. Б - виробниче, літ. В навіс, літ. Г - цех, літ. Д - вбиральня, літ. Е - сарай, літ. Ж. З гаражі, № 1.2 - огорожа, І - мостіння, загальною площею 226. 1 кв.м.

На переконання ГО «ВСА», зазначені нежитлові приміщення, що були продані ГО «ОООА», не можуть охоплюватись назвою «ПТО № 20», а є зовсім іншим об`єктом нерухомого майна, з іншими складовими характеристиками, що свідчить про відсутність дозволу ГО «ВСА» на їх відчуження.

Із тексту постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року позивач зробив висновок, що ГО «ОООА» з метою продажу будь-якого майна, що знаходиться на балансі позивача, повинна була звертатись до президії Центральної ради ГО «ВСА», шо, як вважає позивач, підтверджується наданою Постановою та доводить позицію ГО «ВСА» щодо того, шо Відповідач-1 є місцевим осередком ГО «ВСА» та не мав права оформляти у свою власність нерухоме майно.

У відповіді на відзив відповідача-3 позивач заперечував щодо доводів ТОВ «Стиль» та зазначив наступне.

Рішеннями Одеської міської ради № 264 від 05.04.1979, № 470 від 21.06.1979, № 737 від 20.09.1979 обласному обществу «Автолюбитель УССР» (мовою оригіналу) надавалися земельні ділянки під будівництво тимчасових відкритих автостоянок в Київському та Малиновському районах м. Одеси, а також передано ряд автостоянок із службовими приміщеннями.

Зі змісту вказаних рішень позивач вбачає, що земельні ділянки надавались саме місцевому осередку «Автолюбитель УССР» - Обласній спілці, а не окремій юридичній особі та зауважує, що виключно ГО «ВСА» може мати у власності об`єкти нерухомості й таким правом не наділені місцеві осередки Спілки, про що ГО «ВСА» вказує у позовній заяві.

Вказав, що після здійснення будівництва автостоянок ГО «ВСА», або за її згодою ГО «ОООА», як місцевий осередок Спілки, повинна була проводити процедуру введення в експлуатацію такого об`єкту нерухомості та його реєстрацію, проте, ГО «ОООА», маючи бажання оформити саме у свою власність зазначену автостоянку, такий шлях реєстрації права власності не використала.

Вважає можливим дійти до висновку про приналежність на праві власності ГО «ВСА» нежитлових будівель за адресою: м. Одеса, вул. Краснова. 3-В, адже відсутність реєстрації права власності на об`єкт нерухомості не є доказом відсутності такого права у позивача, враховуючи, шо така реєстрація є тільки визнанням державою права власності, але аж ніяк не доказом існування такого права.

Зазначив, що ГО «ВСА» втратила документи, які підтверджують право власності Спілки на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В.

Посилаючись на ст. 392 ЦК України, вказав, що позиція ТОВ «Стиль» про відсутність у ГО «ВСА» правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відповідно відсутність порушеного права та інтересу не заслуговує на увагу.

Щодо аргументів ТОВ «Стиль» про неналежний спосіб захисту позивач вказав наступне:

- виконати судове рішення щодо витребування майна з чужого незаконного володіння певної особи, тобто зареєструвати право власності на нерухоме майно без скасування рішень державного реєстратора, на підставі якого було вчинено запис про попереднього власника спірного майна є неможливим;

- скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на певний об`єкт нерухомого майна без одночасного припинення такого права є також неможливим;

- враховуючи факт не визнання відповідачами права власності ГО «ВСА» на спірні об`єкти нерухомості та втрату документів, що підтверджують право власності ГО «ВСА» на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, позивач не може не заявити вимогу про визнання права власності на спірні об`єкти;

- оскільки за оскаржуваними договорами купівлі-продажу є вірогідність у майбутньому повторно зареєструвати право власності на спірні об`єкти за відповідачами, то позивач з метою недопущення таких дій з боку відповідачів просить визнати недійсними такі договори.

Додатково звернув увагу на недобросовісність відповідача-3, як набувача спірного майна, який придбав об`єкт нерухомості, фактично не ознайомившись із жодним документом продавця, а покладаючись на дані державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На думку позивача, оскільки нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В вибули із власності ГО «ВСА» за відсутності її волі, то не залежно від того чи є набувач добросовісним, чи ні, Спілка має право витребувати спірне майно з власності ТОВ «Стиль».

Щодо постанови Президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 21 від 30 жовтня 2005 року висловив аналогічні доводи, що і у відповіді на відзив відповідача-2.

У відповіді на відзив відповідача-4 позивач не погодився з позицією щодо відсутності у ГО «ВСА» порушення прав та інтересів, та, посилаючись на постанову Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/15354/20, зазначив, що особа, яка не є стороною оскаржуваного правочину може звернутись із вимогою про визнання правочину недійсним в разі порушення її прав та законних інтересів.

Звернув увагу, що у даній справі ГО «ВСА» оскаржує, у тому числі, договір купівлі-продажу від 09.03.2021, укладений між відповідачем-1 та відповідачем-4, стороною якого ГО «ВСА» не являється, проте, вважає, що порушено її наступні права та інтереси:

- порушено корпоративні права ГО «ВСА», як керівної організації по відношенню до відповідача-1;

- оскаржуваним договором купівлі-продажу порушено й законні інтереси Спілки, як Всеукраїнської організації, що забезпечує свою діяльність саме завдяки наявності в кожному обласному центрі місцевого осередку, на балансі якого знаходиться майно ГО «ВСА».

Також, вкотре звернув увагу на недобросовісність відповідача-4, який ознайомився із даними з Реєстру та усвідомлював про відсутність у ГО «ОООА» правовстановлюючих документів на автостоянку, однак протиправно придбав її за договором купівлі-продажу.

Заперечення на відповідь на відзив, надані відповідачем-3, містили наступні аргументи:

- жоден елемент корпоративного спору не позбавляє позивача процесуального обов`язку довести обставину виникнення у нього права власності на спірний об`єкт нерухомості в разі подання позову, спрямованого на захист цього права власності. Позовні вимоги про а) скасування рішень державних реєстраторів щодо реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно, б) визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна, в) припинення права власності і г) визнання права власності на спірне майно, д) витребування спірного майна з чужого незаконного володіння - всі ці вимоги спрямовані саме на захист права власності, а не корпоративних прав;

- право позивача здійснювати управлінські функції щодо Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» як місцевого осередку ГО «ВСА» (як про це стверджує позивач) захищаються ГО «ВСА» у справах № 916/2715/21 та № 2а-2193/09/1570, на які посилається позивач у позові. Предмети позовів та склад учасників у зазначених справах свідчить, що у них ГО «ВСА» намагається захистити свої правомочності щодо контролю та участі в управлінні ГО «ОООА». Натомість, предмет спору у даній справі № 916/658/22 стосується виключно захисту права власності, вимоги пред`явлено, зокрема, до осіб, що не пов`язані з позивачем відносинами підпорядкування (в т. ч., ТОВ «Стиль»). Щоб позбавити таких осіб їх власності, позивач має довести наявність свого права власності на відповідні об`єкти, а також порушення такого права (наприклад, внаслідок порушення місцевим осередком громадської організації порядку відчуження відповідного майна, як стверджує позивач). Проте саме по собі розпорядження місцевим осередком певним майном як своїм не доводить його належності громадській організації. Для витребування майна в особи, що є чинним зареєстрованим власником, позивач повинен надати правовстановлюючі документи, на підставі яких у нього раніше, до незаконного, на його думку, відчуження, виникло право власності на спірний об`єкт;

- з рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 264 від 05.04.1979, № 470 від 21.06.1979, № 737 від 20.09.1979, на які посилається ГО «ВСА», не вбачається надання в користування земельної ділянки по вул. Краснова у м. Одесі. Названі рішення стосуються земельних ділянок та автостоянок в інших районах міста, за іншими адресами;

- рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 264 від 05.04.1979 та № 470 від 21.06.1979 стосуються відведення земельних ділянок Одеському обласному товариству «Автомотолюбитель УРСР» (мовою оригіналу - Одесскому областному обществу «Автомотолюбитель УССР»), у рішенні Виконавчого комітету Одеської міської ради № 737 від 20.09.1979 зазначено про передачу автостоянок обласному товариству «Автомотолюбитель УРСР» (мовою оригіналу - областному обществу «Автомотолюбитель УССР»). В матеріалах справи відсутні докази того, що станом на 1979 рік Одеське обласне товариство «Автомотолюбитель УРСР»/обласне товариство «Автомотолюбитель УРСР» мало статус місцевого осередку ГО «ВСА» (станом на 1979 рік - Українського республіканського добровільного товариства автомотолюбителів);

- жодне положення Статуту Українського республіканського добровільного товариства автомотолюбителів станом на 1979 рік не передбачало для його обласних організацій обмежень щодо самостійного набуття прав на майно, не містило застережень, що такі права належать товариству у цілому, а не обласній організації;

- відсутність державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості не означає відсутності у особи такого права за умови доведення на підставі правовстановлюючих документів виникнення у цієї особи відповідного права. Проте позивач не надає жодного правовстановлюючого документа, не зазначає, коли саме і на підставі якого рішення ним було набуто право на земельну ділянку під спірним майном, коли і чиїми силами (за чиїм замовленням, за чий рахунок) було здійснено будівництво такого майна;

- у даній справі позивач не може обґрунтувати, на якій підставі у нього виникло право власності на спірне майно. Втрата правовстановлюючих документів не тотожна їх відсутності як таких. У позовній заяві не зазначено, які саме правовстановлюючі документи було втрачено позивачем та в силу яких причин неможливе їх відновлення або отримання дублікатів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.01.2006 року у справі №9/430-05-11867 позов Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії задоволено, визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна. 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, загальною площею 888, 2 кв.м (приміщення по літері А, а, А ', а' (1-ІІ поверхи) -417, 70 кв.м, по літері Б (склад) - 15, 3 кв.м, по літері В (склад) - 26, 6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) - 52, 3 кв.м. по літері Д (склад) - 243. 00 кв.м, по літері Е (підсобне) - 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) 6.3 кв.м. по літері 3 (гараж) -16,7 кв.м, по літері И (гараж) -16,7 кв.м, по літері К (гараж) - 17,00 кв.м. по літері Л (гараж) -16,7 кв.м, по літері М (гараж) -16,7 кв.м, по літері Н (гараж) -16,7 кв.м, по літері О (гараж) - 17,00 кв.м, згідно технічного паспорту від 11.04.2003 року; визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської снізки автомобілістів (65072, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані в м. Одесі по вул. Краснова, 3-В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А - 56,1 кв.м, но літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м, по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж 22,9 кв.м, но літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005 року; зобов`язано Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об актів нерухомості» зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (650 72, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28. автостоянка № 35. код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35, загальною площею 888, 2 кв.м (приміщення по літері А, а. А, а' (1-11 поверхи) -417, 70 кв.м, по літері Б (стад) - 15, 3 кв.м. по літері В (стад) - 26, 6 кв.м. по літері Г (електромайстерня) - 52, 3 кв.м, по літері Д (склад) - 243, 00 кв.м. по літері Е (підсобне) -9,5 кв.м. по літері Ж (кладова) -6,3 кв.м, по літері 3 (гараж) -16,7 кв.м. по літері И (гараж) -16.7 кв.м, по літері К (гараж) - 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) -16,7 кв.м, по літері М (гараж) -16,7 кв.м, по літері Н (гараж) -16,7 кв.м, по літері О (гараж) - 17,00 кв.м, згідно технічного паспорту від 11.04.2003 року; зобов`язано Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (650 72. м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка № 35. код 05508766) на нежитлові приміщення, розташовані в м. Одесі по вул. Краснова, 3-В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А -56,1 кв.м, по літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м. по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж 22,9 кв.м, по літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005 року.

25 січня 2006 року на підставі вказаного судового рішення за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В.

12 квітня 2006 року між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «Автолюбитель» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2584.

Предметом вказаного договору є відчуження на користь ПП «Автолюбитель» нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3-В та складаються з: літ. А, Б - виробниче, літ. В - навіс, літ. Г цех, літ. Д - вбиральня, літ. Е - сарай, літ. Ж, З гаражі, № 1,2 - огорожа, І- мостіння, загальною площею 226,1 кв.м.

26.03.2019 року ПП «Автолюбитель» отримано довідку № 6.19, яка видана Фізичною особою-підприємцем Поляковою Мариною Олексіївною, та з якої вбачається, що за даними поточної інвентаризації від 26.03.2019 року були виявлені зміни, а саме: літ. «В» - навіс та будівля літ. «Е» - сарай - знесене та це є роботами, які на підставі п. 8 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, крім того, літ. «Ж» та «З» - гаражі - внаслідок проведення робіт з переплануванням виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та на підставі п. 1 Переліку будівельних робіт, об`єднані в один бокс літ. «Ж», які не потребують документів, що дають право на їх виконання, тому слід вважати: загальна площа нежитлових приміщень - 218,5 кв.м. Також у довідці зазначено, що літ. «А» слід вважати адміністративною будівлею, а літ «Г» - толочна.

На підставі зазначеної довідки 22.04.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Корсун Олегом Валерійовнчем прийнято рішення № 4658740 про державну реєстрацію прав, згідно з яким за ПП «Автолюбитель» зареєстровано право власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

З реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в графі «Підстави виникнення права власності» на зазначений вище об`єкт нерухомості зазначено: договір купівлі-продажу № 2584 від 12.04.2006 року, довідка № 6.19 від 26.03.2019 року, технічний паспорт № б/н від 26.03.2019 року.

03 жовтня 2019 року протоколом Загальних зборів учасників приватного підприємства «Автолюбитель» № 1/03-10 вирішено виключити ОСОБА_2 зі складу учасників Підприємства на підставі поданої нею заяви із передачею їй майнового внеску із статутного капіталу підприємства.

Вказаним майновим внеском являвся виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 218.5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить підприємству на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2006 року за № 2584.

На підставі вказаного протоколу було підписано Акт прийому-передачі нерухомого майна від 03.10.2019 року, за яким ПП «Автолюбитель» передало ОСОБА_2 виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 218,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

08 жовтня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Ковач Вікторією Петрівною прийнято рішення № 49075230 про реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

03 серпня 2020 року за Актом прийому-передачі № 595,596 ОСОБА_2 передала Приватному підприємству «Автолюбитель» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

На підставі вказаного акту прийому-передачі державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Макогонюк Аліною Олександрівною прийнято рішення від 07.08.2020 року за № 53505067 про державну реєстрацію прав, згідно яким вирішено провести реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ПП «Автолюбитель».

22.10.2021 між ПП «Автолюбитель» та ТОВ «Стиль» укладено договір купівлі-продажу за № 2036, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу ПП «Автолюбитель» передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, загальною площею 218.5 кв.м.

Щодо зазначеного позивачем у позовній заяві об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 .

25 червня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем прийнято рішення № 52846508 про державну реєстрацію прав, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на господарську будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60,1 кв.м, яка складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, літ. «В», «Г», «Д», «Е», «С», «Ж», «З», «І», «К», «Л» - навіс, № 1-3 огорожа, № 4 - водопровід, №5.6 - естакада, І - мостіння.

02 вересня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардаковим Євгеном Віталійовичем прийнято рішення № 53866410, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів».

09 березня 2021 року між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №174, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г.

За умовами вказаного договору купівлі-продажу ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» продала, тобто передала у власність, а ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» прийняло у власність автостоянку, загальною площею 60,1 кв.м, що в цілому складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж», «З», «І», «К», «Л» - навіс, № 1-3 огорожа, № 4 водопровід, №5,6 естакада, І-мостіння, «М» - навіс, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1.

Позивач вважає незаконними всі реєстраційні дії щодо спірних об`єктів нерухомості, просить визнати недійсними договори купівлі-продажу щодо них, скасувати рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності, припинити право власності відповідача-3 та відповідача-4 на спірне нерухоме майно, визнати за позивачем право власності на спірне майно та витребувати його з чужого незаконного володіння відповідачів.

При цьому, позов ГО «ВСА» в частині вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є віндикаційним.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 12.09.2019 у справі № 21/93б Судом вказано, що предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у такій справі є обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15.05.2018 у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 у справі № 925/366/18.

Позивач ні в позовній заяві, ні при розгляді справи не надав жодних доказів, що спірне нерухоме майно належить або колись належало ГО «ВСА» на праві власності та вибуло з володіння поза її волею.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (частина перша статті 317, частина перша статті 319 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Власник має право вимагати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Передбачений статтею 387 ЦК України віндикаційний позов це вимога про витребування майна з чужого володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого не власника про витребування і повернення майна, при якому позивач повинен довести факт існування права власності. Незаконне володіння - це володіння без відповідної правової підстави; як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 522/1853/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, суду першочергово під час розгляду віндикаційного позову слід встановити правосуб`єктність позивача та чи порушене його право.

Згідно з ч. 6 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

У постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині першій статті 317 Цивільного кодексу України, у тому числі й право володіння.

Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності або права оренди хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19, від 20.05.2020 у справі № 911/1902/19, від 28.05.2020 у справі № 910/5902/18.

Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості "принципу внесення", в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин (договір), акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) або орендаря земельної ділянки відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягає право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Таким чином, за загальним правилом, юридична особа набуває право власності на нерухоме майно після проведення державної реєстрації на вказане майно.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (близькі за змістом висновки, сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 147), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 1 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (пункт 46).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 125), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 146), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.43), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 92).

Право обрати спосіб захисту та визначити відповідний предмет спору належить виключно позивачу. Він же несе і всі ризики неправильності обраного способу захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, як неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (п. 6.21 постанови від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, п. 52 постанови від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, п. 76 постанови від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, п. 155 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц тощо), є самостійною підставою для відмови у позові.

У зв`язку з вищезазначеним, господарський суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог про скасування рішень державних реєстраторів, припиненні права власності відповідача-3 та відповідача-4 на спірне майно, визнанні права власності позивача на спірне майно, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним, що згідно з вищенаведеною практикою Верховного Суду є самостійною підставою для відмови у позові й виключає необхідність надання оцінки діям відповідачів та інших осіб щодо цього майна.

Згідно з правовими висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

У даній справі позивач не може обґрунтувати, на якій підставі у нього виникло право власності на спірне майно

Будь-яких належних та допустимих доказів набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно до суду надано не було. У матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували наявність у позивача права власності на спірне нерухоме майно або можливість набуття такого права на законних підставах.

Крім того, втрата правовстановлюючих документів, про яку зазначав позивач, не тотожна їх відсутності як таких. У позовній заяві та під час розгляду справи не зазначено, які саме правовстановлюючі документи було втрачено позивачем та в силу яких причин неможливе їх відновлення або отримання дублікатів.

В матеріалах справи також відсутні докази, з яких можна було б встановити прийняття позивачем рішень щодо спірного майна, зокрема, щодо передачі такого майна на праві господарського відання чи оперативного управління відповідачу-1.

Позивач також не надав доказів участі у створенні чи фінансуванні спірного нерухомого майна, а також не довів наявності у ГО «ВСА» елементів змісту права власності щодо такого майна в розумінні ст. 317 ЦК України права володіння, користування чи розпорядження.

Отже, слід констатувати, що позивач у даній справі не довів порушення своїх прав та законних інтересів.

Твердження позивача щодо володіння спірним майном зводяться до цитування норм різних редакцій статутів ГО «ВСА» стосовно того, що відповідач-1 являється місцевим осередком позивача та не мав права вчиняти жодних дій зі спірним майном.

Проте, з положень даних статутів не вбачається, що ГО «ОООА» як юридична особа не може мати у своїй власності майно, відмінне від майна Спілки.

У даному випадку слід констатувати, що статути ГО «ВСА» лише встановлювали можливість володінням майном без визначення чіткого переліку такого майна, зокрема майна, яке є предметом спору.

Посилання на власні статути та статути відповідача-1 не позбавляє позивача обов`язку при зверненні до суду з віндикаційним позовом довести обставину виникнення у ГО «ВСА» права власності на спірні об`єкти нерухомості та надати відповідні докази.

Водночас корпоративні інтереси позивача щодо здійснення управлінських функцій відносно відповідача-1 є предметом спору в інших справах, зокрема, у справі № 916/2715/21, остаточне процесуальне рішення в якій станом на даний час не прийнято.

Натомість предмет спору у справі № 916/658/22 стосується виключно захисту права власності позивача на спірну нерухомість, яке позивач намагається захистити крізь призму своїх корпоративних прав щодо управління місцевими осередками, а не шляхом подання належних та допустимих доказів існування у нього права власності на спірне майно.

При цьому суд звертає увагу позивача, що у разі встановлення значущих для справи № 916/658/22 фактів в рамках розгляду справи № 916/2715/21, позивач не буде позбавлений права звернутися до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому Главою 3 ГПК України.

Також слід зазначити, що з урахуванням того, що станом на даний час відсутнє рішення суду, яке набрало чинності у справі № 916/2715/21, суд при розгляді справи № 916/658/22 керувався редакціями статутів ГО «ВСА» / ГО «ОООА», діючими як на теперішній час, так і редакціями, які діяли на момент вчинення сторонами дій зі спірним майном.

За ч. 1-2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути одностороннім та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу слід також відмовити, так як позивачем не доведено, яким саме чином спірними договорами було порушено його права або законні інтереси.

Стосовно інших доводів позивача.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо можливості взяття до уваги судових рішень у справі № 34/251-25/536, так як у вказаній справі судами було встановлено, що будівництво спірних будівель у м. Києві здійснювалося за кошти ГО «ВСА». Натомість у справі № 916/658/22 позивач не надав жодних доказів прийняття участі у фінансуванні спірної нерухомості.

Щодо рішень Одеської міської ради № 264 від 05.04.1979, № 470 від 21.06.1979, № 737 від 20.09.1979, згідно з якими обласному товариству «Автолюбитель УССР» надавалися земельні ділянки під будівництво тимчасових відкритих автостоянок в Київському та Малиновському районах м. Одеси, а також передано ряд автостоянок із службовими приміщеннями, суд зазначає, що до справи не надано доказів тотожності переданого міськрадою майна спірному майну у даній справі.

Суд критично ставиться до аргументів позивача щодо порушення корпоративних прав ГО «ВСА».

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Позивач не є та не був учасником Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів», яка здійснила відчуження нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1, а Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» не є господарською організацією в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України оскільки не здійснює господарську діяльність та є неприбутковою організацією, що в свою чергу свідчить про відсутність можливості у будь-якої особи мати корпоративні права в Громадській організації «Одеська обласна організація автомобілістів» та, відповідно, відсутність у позивача будь-яких корпоративних права в Громадській організації «Одеська обласна організація автомобілістів».

Помилковим є твердження позивача про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації не є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакцій на момент здійснення реєстраційної дії) для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються:

- документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

- технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Декларація про готовність об`єкта до експлуатації є документом, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461.

Судом встановлено, що технічна інвентаризація об`єкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 була проведена, що підтверджується технічним паспортом від 21.07.2020 р., який складено ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» (ідентифікаційний код 3853100) на виконання вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186).

Відповідно до підпункту 4. п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі.

Судом встановлено, що технічний паспорт від 21.07.2020р, який складено ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» (ідентифікаційний код 3853100), свідчить, що об`єкт нерухомості автостоянка за адресою : м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 в цілому складається з таких складових частин: основна будівля літера Б , диспетчерська літера А, допоміжні споруди, а саме : навіси літери В, Г, Д, Е, Є, Ж, З, І, К, Л, М, естакади, № 5,6, мостіння І, огорожа № 1-3, водопровід № 4 та займає земельну ділянку площею 10095,00 кв.м.

Станом на дату прийняття державним реєстратором Молодіжненської сільської Ради Овідіопольського району Одеської області Бардаковим Є.В рішення № 53866410 від 02.09.2020 р. технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна була проведена, а право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 було зареєстровано.

Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації є таким, що відповідає п. 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакцій на момент здійснення реєстраційної дії) та не повинно було викликати будь-які сумніви як у нотаріуса, який посвідчив договір купівлі-продажу, так і ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» як покупця об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1.

Додаткове посилання на лист ОД УДПЗ «УКРПОШТА» № 07-31/1434 від 21.04.2009 не можна розцінювати як порушення порядку державної реєстрації права власності оскільки основним документом, який підтверджує право власності станом на дату прийняття державним реєстратором Молодіжненської сільської Ради Овідіопольського району Одеської області Бардаковим Є.В. рішення № 53866410 від 02.09.2020 р., була декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Законодавство України не покладає на покупця нерухомого майна обов`язок вивчення всіх історій попередніх реєстрацій нерухомого майна, яке купується за договором купівлі-продажу. Достатньою умовою для укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна є наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності продавця на об`єкт нерухомого майна, що продається, відсутність зареєстрованих обтяжень та наявність діючої державної реєстрації юридичної особи продавця.

Варто також звернути увагу, що предметом регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)

Велика Палата Верховного Суду в п. п. 6.45, 6.46 постанови від 02 листопада 2021 року по справі № 925/1351/19 зазначила, що якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

Матеріали справи свідчать, що станом на дату укладання оскаржуваного позивачем договору купівлі-продажу об`єкта за адресою : м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 право власності на зазначений об`єкт нерухомості було належним чином зареєстровано за продавцем, яким була Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» та у відношенні вказаного об`єкта нерухомого майна були відсутні будь-які зареєстровані обтяження, що в свою чергу не могло викликати у ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» жодних сумнівів стосовно правомірності реєстрації права власності продавця та свідчить про добросовісність набуття ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» права власності.

Станом на момент укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 позивач не оскаржував статутні документи Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів», державна реєстрація Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» була діючою, що також не давало ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» підстав для будь-яких сумнівів щодо особи продавця та його можливості здійснення відчуження нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що при присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4А/1 слід керуватися Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019р., з наступних підстав.

Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019 р. регулював порядок присвоєння та зміни адреси об`єктам будівництва та порядок зміни адреси об`єктам нерухомого майна.

Станом на дату прийняття вказаного Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та рішення об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса вул. Краснова, 4А/1 вже існував, що підтверджується Технічним паспортом від 14.01.2019, виготовленим ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ».

Станом на дату прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Турецьким О.С. рішення № 52846508 від 25.06.2020 р. об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса вул. Краснова, 4А/1 не був об`єктом будівництва, зміна його адреси не здійснювалась. Отже жодні дії, які регулювалися Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019 р., не здійснювались.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, у відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6; ) до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд. 28; ), Приватного підприємства «Автолюбитель» (65058, Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 25-А, кв. 52; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (65088, Одеська обл., м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (65016, Одеська обл., м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75; ), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1; ), про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 27 жовтня 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 07 листопада 2022 р.

Суддя Р.В. Волков