РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2022Справа № 910/5996/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Державного підприємства спеціального зв`язку

про стягнення 152 305,83 грн,

Представники сторін:

від позивача Ільченко А.П.

від відповідача Пустовар А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - позивач) з позовом до Державного підприємства спеціального зв`язку (далі - відповідач) про стягнення 187 305,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ДПСЗ21/05/05/59 від 25.05.2021 в частині оплати поставленої в листопаді-грудні 2021 року електричної енергії у встановлений таким договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем та відповідачем 02.08.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 862 та 854.

12.08.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про врегулювання спору за участю судді, в якій відповідач просить суд ухвалити проведення врегулювання спору за участю судді та зупинити провадження на час проведення врегулювання.

Ухвалою суду від 17.08.2022 призначено судове засідання на 23.08.2022.

Ухвалою суду від 23.08.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 08.09.2022.

Позивач проти процедури врегулювання спору за участю судді заперечив.

Ухвалою суду від 08.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено відкласти судове засідання на 27.09.2022 о 15:45 год.

27.09.2022 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 152 305,83 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, судом прийнято вказану заяву до розгляду.

При цьому, приймаючи вказану заяву до розгляду суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Така заява подана після початку першого судового засідання, водночас мотивована тим, що відповідачем після відкриття провадження у даній справі здійснювались часткові оплати заявленої до стягнення заборгованості.

Крім того, відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно ч. 2 вказаної норми, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене, суд вважав за доцільне прийняти до розгляду заяву позивача про зменшення розміру заявлених вимог та розглядати заявлені вимоги в редакції поданої позивачем заяви.

У судовому засіданні 27.09.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

25.05.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір про постачання/закупівлю електричної енергії № ДПСЗ105/05/59, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2021 році електричну енергію, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити таку електричну енергію на умовах вказаного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору сторонами погоджено, що строк передачі товару - до 31.12.2021 включно.

Оплата вартості електричної енергії проводиться споживачем на рахунок постачальника за умови отримання від постачальника рахунку на оплату та акту приймання-передачі (п. 5.7 договору).

Згідно з п. 5.9 договору оплата проводиться за умови наявності фінансування протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунку. Рахунок виставляється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі

Як зазначається позивачем, на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу електричну енергію в листопаді 2021 року на суму 107 014,91 грн, що підтверджується підписаним між сторонами актом № УГР00003914 від 30.11.2021, на оплату якого позивачем виставлено рахунок № 4144 від 30.11.2021, а також в грудні 2021 року поставлено відповідачу електричну енергію на суму 97 305,83 грн, про що ним було складено акт № УГР00004481 від 31.12.2021, на оплату якого позивачем виставлено рахунок № 4677 від 31.12.2021.

Акт та рахунок щодо постачання електричної енергії за грудень 2021 року були направлені позивачем відповідачу, за твердженням позивача, у січні 2022 року, проте акт не був підписаний відповідачем.

Крім того, вищевказані документи направлені відповідачу разом з претензією 18.05.2022, що вбачається з доданих до такої претензії документів.

Так, претензією № 56 від 18.05.2022 позивач вимагав оплатити заборгованість за передану електричну енергію в розмірі 187 305,83 грн протягом 3 банківських днів з дня отримання претензії.

У відзиві на позовну заяву відповідачем підтверджено факт постачання позивачем у листопаді та грудні 2021 року електричної енергії на суму 204 320,74 грн (107 014,91 + 97 305,83).

При цьому, відповідач вказує на здійснення часткової оплати електричної енергії на суму 27 014,91 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які додані до відзиву на позов та 10 000,00 грн, з яких не враховані позивачем під час подання даного позову.

У подальшому, після відкриття провадження у даній справі, як встановлено судом, відповідачем здійснено оплату в розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1280 від 27.07.2022, № 1315 від 28.07.2022, № 1549 від 23.08.2022, № 1666 від 08.09.2022, № 1723 від 14.09.2022.

Позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог вказав, що станом на момент розгляду даної справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 152 305,83 грн (187 305,83 - 10 000 - 25 000).

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав, при цьому, відповідачем підтверджено розмір такої заборгованості в заявленому до стягнення розмірі в заяві про визнання позовних вимог.

При цьому, посилання відповідача на виникнення заборгованості у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем останнього, а також у зв`язку нанесенням відповідачу збитків в результаті військових дій з 24.02.2022, не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену електричну енергію в розмірі 152 305,83 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача.

При цьому, судом встановлено, що при поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 809,60 грн, тобто в розмірі, встановленому ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру про стягнення 187 305,83 грн (183605,83/100*1,5), водночас у подальшому зменшено заявлений розмір вимог та за заявлення таких вимог необхідно було сплатити судовий збір в розмірі не меншому за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн).

За вказаних обставин, розмір судового збору, який підлягає покладенню на відповідача, становить 2 481,00 грн, відтак кошти в розмірі 328,60 грн є надмірно сплаченими позивачем з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Проте, станом на момент винесення рішення у даній справі позивачем клопотання про повернення заяво сплаченого судового збору не подано.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства спеціального зв`язку (01032, м. Київ, площа Вокзальна, буд. 3, код 24366929) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13/10, офіс 201, код 41427817) 152 305,83 грн (сто п`ятдесят дві тисячі триста п`ять грн 83 коп.) заборгованості, а також 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 01.11.2022.

Суддя О.Г. Удалова