РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022Справа № 910/3792/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Приходько Ірини Андріївни

до Фізичної особи-підприємця Лугини Ігоря Васильовича

про стягнення 331 578,25 грн

Представники сторін:

від позивача: Баранов О.В.,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Приходько Ірини Андріївни до Фізичної особи-підприємця Лугини Ігоря Васильовича про стягнення 331 578,25 грн, обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди приміщень № 5 від 24.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 відкрито провадження по справі № 910/3792/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

24.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов з долученим до нього клопотанням з такими вимогами:

- зобов`язати позивача забезпечити проведення звірки взаємних розрахунків за Договором оренди № 5 від 24.12.2020, що є предметом судового розгляду, за результатами чого скласти акт звірки взаємних розрахунків, в якому показати динаміку росту заборгованості та її погашення з посиланням на номер та дату відповідного первинного бухгалтерського документу і банківського платежу та рахунку (банківського/карткового)), з розбивкою по періодам 2021 року;

- відкласти судове засідання до моменту проведення позивачем та відповідачем звіряння взаєморозрахунків;

- відповідальним за проведення вказаної звірки визначити: від позивача - ФОП Приходько Ірина Андріївна, від відповідача - Фізична особа - підприємець Лугина Ігор Васильович.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у задоволенні клопотання відповідача про зобов`язання позивача провести звірку взаємних розрахунків та відкладення судового засідання відмовлено, запропоновано позивачу провести з відповідачем звірку взаємних розрахунків за Договором оренди № 5 від 24.12.2020, що є предметом судового розгляду, за результатами чого скласти акт звірки взаємних розрахунків, в якому показати динаміку росту заборгованості та її погашення з посиланням на номер та дату відповідного первинного бухгалтерського документу і банківського платежу та рахунку (банківського/карткового)), з розбивкою по періодам 2021 року. Акт звірки взаємних розрахунків надати до суду у найкоротший строк.

27.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

05.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 справу №910/3792/22 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначити на 07.09.2022.

22.08.2022 до суду представником позивача подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 29.08.2022 вказану заяву задоволено.

29.08.2022 позивачем подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

06.09.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи.

В підготовче засідання 07.09.2022 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та недоцільністю.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити перерву в підготовчому засіданні на 05.10.2022, зобов`язати позивача надати розрахунок заборгованості за договором, з урахуванням оплат, здійснених відповідачем.

29.09.2022 до суду від позивача надійшли пояснення до розрахунку суми позовних вимог.

В підготовче засідання 05.10.2022 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.10.2022.

В судове засідання 24.10.2022 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 31.10.2022.

В судове засідання 31.10.2022 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 між Фізичною особою-підприємцем Приходько Іриною Андріївною (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лугиною Ігорем Васильовичем (Орендар) був укладений Договір оренди приміщень № 5 (надалі також - Договір), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування (далі іменується «оренда») групу нежитлових приміщень №23 в літ. «А», загальною площею 39,3 (тридцять дев`ять цілих три десятих) метрів квадратних, що розташовані на 1-му поверсі за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Героїв Севастополя, будинок 17 (далі іменуються «приміщення»).

За приписами п. 1.2 Договору, детальний план Об`єкта оренди додається до Договору (Додаток №1), який є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому загальна площа Об`єкта оренди становить 39,3 квадратних метра, та складається з площі таких приміщень як: основне - 6,3 кв.м, основне - 26,7 кв.м, підсобне - 0,9 кв.м, вбиральня - 1,0 кв.м, коридор - 4,4 кв.м; Сторони погоджуються, що визначення площі приміщення є вірним та площа приміщення не підлягає перемірюванню та включається до акту приймання-передачі приміщень, вказаного в п. 2.1 цього Договору та береться за основу при визначенні розміру орендної плати та компенсації орендних платежів.

Згідно з п. 1.4 Договору, приміщення надається Орендареві для здійснення господарської діяльності, зокрема, але не виключно під офісне та складське приміщення.

Строк оренди приміщень починається з дати передачі приміщень Орендодавцем Орендарю за актом приймання-передачі приміщень в оренду і триває до припинення дії цього договору. (п. 1.7 Договору)

Відповідно до п. 2.1 Договору, передача приміщень Орендодавцем і приймання їх Орендарем оформлюється актом приймання-передачі приміщень.

У п. 3.1 Договору сторони погодили, що у разі сплати платежів, передбачених цим договором в повному обсязі в строк до 30-го числа поточного місяця за наступний місяць, за один календарний місяць користування приміщеннями Орендар сплачує Орендодавцю місячну орендну плату, яка становить: 356,23 (триста п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі.

У випадку, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 1-го числа по 5-те число поточного місяця за поточний місяць, то орендна ставка буде становити: 456,23 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі.

У разі, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 15-го числа поточного місяця за наступний місяць, то орендна ставка буде становити: 556,23 (п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі.

У випадку, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 25-го числа поточного місяця за поточний місяць, то орендна ставка буде становити: 756,23 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі.

Як вказано у п. 3.3 Договору, платежі, передбачені пунктами 3.1. цього договору, сплачуються Орендарем щомісячно на підставі рахунків Орендодавця шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця (зазначений в розділі 10 цього договору) у вигляді 100% попередньої оплати не пізніше 30-го числа поточного місяця за наступний місяць. Орендодавець надає рахунки на сплату платежів, передбачених пунктами 3.1. цього договору, не пізніше 25-го числа поточного місяця за наступний місяць.

У п. 8.2 сторони погодили, що за порушення Орендарем строку сплати будь-якого платежу, передбаченого цим договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент порушення зобов`язання, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє по « 31» грудня 2021 року включно. (п. 9.1 Договору)

На виконання умов вказаного Договору 01.01.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі приміщень в оренду, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування визначене Договором приміщення.

В межах Договору позивачем 24 числа кожного місяця з грудня 2020 року по листопад 2021 року виставлялись рахунки-фактури на сплату оренди, а також сторонами підписано акти надання послуг № 1 від 31.01.2021 на суму 14 000,00 грн, № 2 від 28.02.2021 на суму 14 000,00 грн, № 3 від 31.03.2021 на суму 14 000,00 грн, № 4 від 30.04.2021 на суму 14 000,00 грн, № 5 від 31.05.2021 на суму 14 000,00 грн, № 6 від 30.06.2021 на суму 14 000,00 грн, № 7 від 31.07.2021 на суму 14 000,00 грн, № 8 від 31.08.2021 на суму 14 000,00 грн, № 9 від 30.09.2021 на суму 14 000,00 грн, № 10 від 31.10.2021 на суму 14 000,00 грн, № 11 від 30.11.2021 на суму 14 000,00 грн, № 12 від 31.12.2021 на суму 14 000,00 грн.

21.12.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі приміщень, відповідно до якого орендар передав, орендодавець прийняв з оренди визначене Договором приміщення на підставі припинення терміну дії договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі та невчасно виконував взяті на себе грошові зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 260 737,96 грн. Крім основної суми боргу позивачем також заявлено до стягнення пеню у розмірі 35 652,14 грн, 3% річних у розмірі 6385,83 грн та інфляційні в розмірі 28 802,32 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що зважаючи на дію карантинних обмежень та часткове зупинення бізнесу, позивач та відповідач погодили додаткові можливості сплати орендної плати іншими особами - родичами та друзями відповідача, які були прийняті позивачем, на його умовах (з особистих коштів відповідача та його родичів). Однак, при здійсненні розрахунку позивачем зазначені оплати загалом на суму 125 546,77 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач користувався орендованим приміщенням за Договором з 01.01.2021 по 31.12.2021, у зв`язку з чим сторонами складено та підписано у двосторонньому порядку акти надання послуг № 1 від 31.01.2021 на суму 14 000,00 грн, № 2 від 28.02.2021 на суму 14 000,00 грн, № 3 від 31.03.2021 на суму 14 000,00 грн, № 4 від 30.04.2021 на суму 14 000,00 грн, № 5 від 31.05.2021 на суму 14 000,00 грн, № 6 від 30.06.2021 на суму 14 000,00 грн, № 7 від 31.07.2021 на суму 14 000,00 грн, № 8 від 31.08.2021 на суму 14 000,00 грн, № 9 від 30.09.2021 на суму 14 000,00 грн, № 10 від 31.10.2021 на суму 14 000,00 грн, № 11 від 30.11.2021 на суму 14 000,00 грн, № 12 від 312.12.2021 на суму 14 000,00 грн, загалом на суму 168 000,00 грн.

Відповідно до виписки по рахунку позивача, у період з 08.02.2021 по 04.11.2021 відповідач сплатив за оренду загалом 95 900,00 грн.

У п. 3.3 Договору сторони визначили, що платежі, передбачені пунктами 3.1. цього договору, сплачуються Орендарем щомісячно на підставі рахунків Орендодавця шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця (зазначений в розділі 10 цього договору) у вигляді 100% попередньої оплати не пізніше 30-го числа поточного місяця за наступний місяць.

Також, сторони вільно та на власний розсуд погодили зміст п. 3.1 Договору, за яким:

- у разі сплати платежів, передбачених цим договором в повному обсязі в строк до 30-го числа поточного місяця за наступний місяць, за один календарний місяць користування приміщеннями Орендар сплачує Орендодавцю місячну орендну плату, яка становить: 356,23 (триста п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі;

- у випадку, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 1-го числа по 5-те число поточного місяця за поточний місяць, то орендна ставка буде становити: 456,23 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі;

- у разі, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 15-го числа поточного місяця за наступний місяць, то орендна ставка буде становити: 556,23 (п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 23 коп. за один метр квадратний орендованої площі;

- у випадку, якщо орендна плата та інші обов`язкові платежі, передбачені цим договором, будуть сплачуватись Орендарем з 25-го числа поточного місяця за поточний місяць, то орендна ставка буде становити: (сімсот п`ятдесят шість) гривень 23 коп.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач нараховує щомісячну орендну плату з розрахунку 756,23 грн за один метр квадратний орендованої площі на підставі п. 3.1 Договору, оскільки орендар в жодному з місяців не сплатив орендну плату раніше 25 числа поточного місяця.

Таким чином, за розрахунком позивача, відповідач мав би сплатити 356 639,96 грн за 12 місяців оренди, зокрема, 29 719,83 грн за місяць, а не 14 000,00 грн.

Однак, із здійсненими позивачем донарахуваннями розміру щомісячної орендної плати за Договором суд не погоджується, з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що здійснені відповідачем платежі за оренду, починаючи з лютого 2021 року, віднесені позивачем на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто, починаючи з такої (заборгованості), що виникла у найдавніший період, до її погашення.

Відповідно до ч. 1 статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Тобто, вищезазначена стаття передбачає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо); у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону; і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень ст. 534 ЦК України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі № 911/2630/19.

Підставою для такого висновку є також Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (п.3.7), затверджена постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Умовами укладеного між сторонами Договору теж не передбачено права Орендодавця змінювати порядок зарахування коштів, перерахованих з призначенням платежу.

Оскільки наявна серед матеріалів справи банківська виписка по рахунку позивача за період з 24.12.2020 по 10.05.2022 свідчить, що в якості призначення здійснених платежів відповідачем зазначено: "орендна плата згідно договору від 24.12.20" із зазначенням місяця та року, за які ці кошти сплачуються, при цьому Договором не передбачено можливості самостійного розподілу орендодавцем отриманих від орендаря коштів з чітким призначенням їх сплати, в даному випадку розподіл коштів не може здійснюватися із застосуванням ст. 534 ЦК України.

Отже, у позивача були відсутні підстави для зарахування сплачених відповідачем коштів у рахунок погашення заборгованості за інші періоди, аніж визначені у призначенні платежу.

Поряд з викладеним, суд звертає увагу, що у п. 3.1 Договору чітко передбачено взаємозалежність розміру орендної плати від конкретних періодів можливої її сплати орендарем.

За наслідками дослідження банківської виписки по рахунку позивача за період з 24.12.2020 по 10.05.2022, з урахуванням вказаних відповідачем призначень платежу та дат остаточного погашення/непогашення орендної плати в розмірі 14 000,00 грн за відповідний місяць, судом встановлено, що жодне прострочення не підпадає під випадки можливості збільшення розміру орендної плати, наведені в абзацах 2,3,4 п. 3.1 Договору.

Отже, при визначенні розміру щомісячної орендної плати суд виходить з розміру 356,23 грн за 1 кв.м щомісячно, а загалом 14 000,00 грн в місяць за 39,3 кв.м орендованої площі.

Більше того, наведені висновки суду фактично підтверджені самим орендодавцем, який, підписуючи акти наданих послуг вкінці кожного місяця, погоджувався з вартістю оренди - 14 000,00 грн за місяць, незважаючи на те, що обставини прострочення останнім орендної плати на момент підписання кожного акта вже були відомі позивачу.

Отже, загалом за період оренди (січень-грудень 2021 року) відповідач повинен був сплатити 168 000,00 грн орендної плати, однак сплатив лише 95 900,00 грн.

Натомість, належних доказів на підтвердження оплати решти орендної плати в розмірі 72 100,00 грн матеріали справи не містять. При цьому, надані відповідачем платіжні доручення та квитанції банківських установ (Приватбанк, Монобанк) про сплату коштів на рахунки третіх осіб такими доказами не являються, оскільки а ні призначення платежів, а ні реквізити одержувачів не свідчать про сплату коштів за саме Договором оренди приміщень № 5 від 24.12.2020 на користь ФОП Приходько І.А.

Отже, суд доходить висновку, що в порушення зазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не виконав у повному обсязі свої грошові зобов`язання зі сплати орендної плати, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути 72 100,00 грн.

Крім того, позивач також заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6385,83 грн та інфляційні у розмірі 28 802,32 грн за загальний період прострочення сплати орендної плати з 26.01.2021 по 11.05.2022.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

За наслідками перевірки наведеного у позові розрахунку 3% річних та інфляційних суд здійснив власний розрахунок цих нарахувань за період прострочення оплати кожного орендного платежу відповідно до п. 3.3 Договору з урахуванням здійснених відповідачем оплат та віднесення їх на погашення боргу відповідно до призначення платежу (в межах визначеного позивачем періоду прострочення).

Отже, за розрахунком суду, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних у розмірі 1992,55 грн та інфляційні у розмірі 11 268,51 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 35 652,14 грн за загальний період прострочення сплати орендної плати з 12.05.2021 по 11.05.2022.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 8.2 Договору за порушення Орендарем строку сплати будь-якого платежу, передбаченого цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент порушення зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За наслідками перевірки наведеного у позові розрахунку пені суд здійснив власний її розрахунок за період прострочення оплати кожного орендного платежу відповідно до п. 3.3 Договору з урахуванням здійснених відповідачем оплат та віднесення їх на погашення боргу відповідно до призначення платежу, а також п. 6 ст. 232 ГК України (в межах визначеного позивачем періоду прострочення).

Отже, за розрахунком суду, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 5158,76 грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 31.01.2022, укладений між Фізичною особою-підприємцем Приходько Іриною Андріївною (Клієнт) та Адвокатом Барановим Олександром Віталійовичем, додаткову угоду до цього договору від 19.08.2022, акт № 01 про надання-прийняття послуг адвоката від 19.05.2022 на суму 5000,00 грн, квитанція до прибуткового касового ордера на суму 5000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2394/10 від 30.10.2003 та ордер серії СВ №1026744 від 31.01.2022 на ім`я Баранова О.В.

Відповідач в свою чергу у відзиві просив зменшити розміру винагороди представника позивача та відмовити у задоволенні витрат на правничу допомогу, оскільки останнім не надано доказів обґрунтування часу, витраченого адвокатом, не деталізовано обсяг виконаної адвокатом роботи, ні заходів по звірянню взаєморозрахунків, ні дій, направлених на встановлення дійсних обставин орендних відносин та проведення платежів адвокатом не виконувалось.

Однак суд зазначає, що у акті № 01 про надання-прийняття послуг адвоката від 19.05.2022 наведено перелік наданих адвокатом послуг за договором про надання правничої допомоги від 31.01.2022.

Разом з тим суд звертає увагу на зміст норми ч. 3 ст. 129 ГПК України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

Отже, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи здійснення адвокатом представництва позивача у даній справі (участь у судових засіданнях, складання і подання процесуальних документів), виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає вказаним критеріям.

З огляду на викладене суд дійшов висновку що відповідач не довів наявності підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу чи відмови у їх задоволенні.

Разом з тим, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лугини Ігоря Васильовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Приходько Ірини Андріївни ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) борг у розмірі 72 100,00 грн, пеню у розмірі 5158,76 грн, 3% річних у розмірі 1992,55 грн, інфляційні у розмірі 11 268,51 грн, судовий збір у розмірі 1357,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1364,98 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09.11.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко