ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/200/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: Паршаков О.В., виписка з ЄДР від 20.01.2022;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

за участю прокурора Тарасюк В.С., службове посвідчення №058855 від 21.12.2020,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м.Житомир), Малинської міської ради (м.Малин)

до 1. Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Морозівський" (с.Морозівка

Малинського району Житомирської області);

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Морозівський-Земля" (с.Морозівка

Малинського району Житомирської області)

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Преміум" (м.Київ)

за участю у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного реєстратора Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпи Василя Васильовича (с.Ігнатпіль, Овруцький район, Житомирська область)

про скасування державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки

та витребування земельних ділянок,

з перервами в судових засіданнях з 18.07.2022 до 14.09.2022, з 14.09.2022 до 18.10.2022 згідно із ст.216 ГПК України.

Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Малинської міської ради Житомирської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом, в якому просить:

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності за сільськогосподарським виробничим кооперативом "Морозівський" на земельні ділянки загальною площею 625,2251га, згідно переліку наведеному в позовній заяві;

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Морозівський-Земля" до комунальної власності територіальної громади Малинської міської ради земельні ділянки загальною площею 625,2251га, згідно переліку, наведеному в позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що СВК "Морозівський" без будь-яких правових підстав набув право приватної власності на земельні ділянки площею 625,2251га, власником яких є територіальна громада Малинської міської ради та в подальшому згідно розподільчого балансу від 16.12.20 передав їх в користування ТОВ "Морозівський - Земля". За фактом неправомірного заволодіння земельними ділянками Малинським відділенням поліції Коростишівського ВП ГГУ Національної поліції в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України №0000580. На думку прокурора, вищевказані обставини свідчать про вибуття спірного майна поза волею власника та є підставою про витребування такого майна у відповідачів згідно зі статтями 387, 388 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.04.2021.

Розгляд справи у підготовчому провадженні неодноразово відкладався.

13.04.2021 від Малинської міської ради Житомирської області надійшли пояснення, у яких позивач-2 зазначив, що оскільки заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки за СВК "Морозівський", для визначення законності державної реєстрації слід залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного реєстратора Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпу Василя Васильовича. Крім того, позивач-2 повідомив, що рішенням Овруцької міської ради від 30.12.2020 №12 "Про початок реорганізації Ігнатпільської сільської ради шляхом приєднання до Овруцької міської ради" розпочато процедуру реорганізації юридичної особи Ігнатпільської сільської ради () шляхом приєднання до Овруцької міської ради () (т.2, а.с.180).

26.04.2021 прокурор на виконання вимог ухвали суду від 22.03.2021 у справі надав письмові пояснення від 19.04.2021 №15/1-346вих-21 щодо процесуальної необхідності залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - державного реєстратора Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпу Василя Васильовича. Прокурор, посилаючись на положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначив, що закон пов`язує внесення записів до Державного реєстру прав саме з рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності або скасування вказаного рішення; оскільки предмет спору безпосередньо пов`язаний з вчиненням спірних реєстраційних дій, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки вказаної особи (т.2, а.с.184-186).

26.04.2021 представник відповідача-2 у засідання суду подав клопотання про повернення позовної заяви, у якому зазначив, що у даному випадку прокурор фактично представляє інтереси не держави, а територіальної громади, прокурором не обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та підстави звернення ним до суду; прокурор не набуває статусу позивача у даній справі, оскільки органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Малинська міська рада, яка і має повноваження щодо звернення до суду. Крім того, відповідач-2, посилаючись на приписи ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вважає, що прокурором неправильно обраний спосіб захисту (т.2, а.с.191-197).

Ухвалою суду від 26.04.2021 залучено до участі у справі третю особу; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 21.06.2021 (включно); відкладено підготовче засідання, учасникам справи рекомендовано подати відповідні заяви по суті спору.

30.04.2021 від представника відповідача-1 надійшов відзив від 29.04.2021 на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечив проти задоволення позову, зазначив, що позовна вимога про скасування державної реєстрації права приватної власності за СВК "Морозівський" не може бути задоволена, оскільки наразі за ним не зареєстроване право власності на земельні ділянки, які є предметом спору; вважає, що СВК "Морозівський" не є належним відповідачем у справі (т.2, а.с.208).

27.05.2021 від заступника керівника Житомирської обласної прокуратури надійшло заперечення від 18.05.2021 №15/1-426вих-21 на клопотання представника відповідача про повернення позовної заяви (т.2, а.с.234-239), відповідь на відзив представника ССВК "Морозівський" від 18.05.2021 №15/1-425 вих-21, згідно якої прокурор зазначив, що підставою реєстрації права приватної власності за СВК "Морозівський" є державний акт на право колективної власності на землю від 30.08.1995 серія ЖТ №000109 та статут вказаного СВК. Разом з тим, підприємством зареєстровано право власності на земельні ділянки загальною площею 625,2251га, при цьому державний акт засвідчує право колективної власності на площу 1528,5га, був виданий КСП ім.Мічуріна, яке ліквідовано 28.04.2001, що підтверджується інформацією Головного управління статистики у Житомирській області №213 від 13.07.2020. Першочергова реєстрація права власності, якою змінено форму власності на спірні земельні ділянки, здійснена за СВК "Морозівський" 09.11.2020, з цього моменту земельна ділянка незаконно вибула із комунальної власності (т.2, а.с.223-226).

31.05.2021 від ТОВ "Морозівський-земля" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 проти позову заперечив та зазначив, що є правонаступником СВК "Морозівський" в частині прав та обов`язків останнього, переданих йому відповідно до розподільчого балансу СВК "Морозівський" 16.12.2020, даний перехід прав був здійснений у встановленому законом порядку та відповідав нормам матеріального права. Вказав, що у позовній заяві прокурор не навів жодного доказу того, що земельні ділянки перебували у державній власності, відповідно Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області мало повноваження розпоряджатися ними. Крім того, на підтвердження наявності у СВК "Морозівський" прав на земельні ділянки послався на постанову Верховного Суду №917/258/19 від 17.12.2019 (т.3, а.с.1-5).

Ухвалою суду від 31.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 29.06.2021.

У запереченні на відзив ТОВ "Морозівський-Земля" від 18.05.2021 №15/1-424вих-21 прокурор зазначив про помилковість позиції відповідача-2, що СВК "Морозівський" є правонаступником усіх майнових прав КСП ім.Мічуріна; звернув увагу, що прокурор не оспорює набуття права колективної власності на підставі державного акту від 30.08.1995 серія ЖТ №000109, а вказує на незаконність реєстрації права приватної власності СВК "Морозівський" на спірні земельні ділянки на підставі цього державного акту (т.2, а.с.227-232).

07.06.2021 від представника відповідачів-1,2 надійшли заперечення від 02.06.2021 на відповідь на відзив СВК "Морозівський" і заперечення від 02.06.2021 на відповідь на відзив ТОВ "Морозівський-Земля", а 25.06.2021 - заява про припинення повноважень представника Кобилянського В.А. на здійснення представництва відповідачів у даній справі (т.3, а.с.23-26).

29.06.2021 на адресу суду від заступника керівника Житомирської обласної прокуратури надійшла заява про уточнення позовних вимог від 18.06.2021 №15/1-510вих-21, у тексті якої останній повідомив про допущену в позовній заяві описку при зазначенні кадастрового номера земельної ділянки площею 78,304га, неправильно вказавши номер :11:000:0134, замість правильного :15:000:0134; просив прийняте вказане до розгляду.

Ухвалою суду від 03.08.2021 у задоволенні клопотання відповідача-2 про повернення позовної заяви від 26.04.2021 відмовлено.

05.10.2021 представник відповідача-2 подав додаткові заперечення до відзиву на позовну заяву; заяву про застосування строку позовної давності у справі №906/200/21, а також клопотання про зупинення провадження у справі №906/200/21, згідно з яким просив зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/608/21 за позовом ТОВ "Морозівський-Земля" до Малинської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження Малинської районної державної адміністрації №413 від 15.11.2005. В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідач-2 послався на неможливість розгляду даної справи по суті, оскільки вважає, що основним аргументом в обґрунтування позовних вимог прокурора є вищевказане розпорядження Малинської районної державної адміністрації №413 від 15.11.2005, яке оскаржується в іншій справі №906/608/21 і може бути скасовано у повному обсязі.

Ухвалою від 05.10.2021 у задоволенні клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі №906/200/21 (вх.№02-44/1718/21 від 05.10.2021) відмовлено; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/200/21 до судового розгляду по суті на 15.11.2021.

08.12.2021 до суду подано клопотання заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 07.12.2021 №15/1-904-21 про залучення до участі у справі співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Преміум", яке обґрунтоване тим, що пiсля звернення з позовом до суду вiдповiдачем - ТОВ "Морозівський-Земля" земельнi дiлянки площею 623,3645 га (всі cпipнi земельнi дiлянки, окрім дiлянки з кадастровим номером :09:000:0070) за договором оренди землі вiд 05.05.2021 передано ТОВ "Колос Премiум". Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підтвердження викладеного, до вказаного клопотання прокурором додано копію договору оренди землі від 05.05.2021, укладеного між ТОВ "Колос Преміум" і ТОВ "Морозівський-Земля", копію витягу з ЄДРПОУ щодо ТОВ "Колос Преміум" та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо спірних земельних ділянок (т.3, а.с.172-179).

Ухвалою суду від 08.12.2021 постановлено перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі №906/200/21; залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос Преміум"; розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 18.01.2022.

Представник відповідача-2 у засіданні 18.01.2022 подав заяву щодо необхідності виконання вимог процесуального законодавства №б/н від 18.01.2022, згідно з якою просив постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху (т.4, а.с.106-108).

07.02.2022 прокурором подано заяву від 07.02.2022 №15/1-91вих-22 про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо скасування державної реєстрації права приватної власності за СВК "Морозівський" на земельні ділянки, згідно переліку; також прокурором подано заяву про уточнення позовних вимог від 07.02.2022 №15/1-89вих-22 (т.4, а.с.131-144).

Ухвалою господарського суду від 07.02.2022 заяву прокурора про залишення позову без розгляду в частині від 07.02.2022 №15/1-91вих-22 задоволено; заяву прокурора про зміну предмету позову від 07.02.2022 №15/1-89вих-22 прийнято до розгляду, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням заявлених змін; у задоволенні заяви відповідача-2 про залишення позовної заяви без руху від 18.01.2022 відмовлено; відкладено підготовче засідання на 14.03.2022.

Ухвалою суду від 31.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/200/21 до судового розгляду по суті на 18.07.2022.

Прокурор та представник позивача-2 у судовому засіданні 18.10.2022 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-2, у адресованій суду заяві від 18.10.2022, проти позову заперечив у повному обсязі, просив проводити судове засідання без участі представника.

Представники позивача-1, відповідачів-1,3 та третьої особи у засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися завчасно і належним чином (т.4, а.с.249-250).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

У ході розгляду справи господарським судом, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що явка учасників в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність необхідних і достатніх для вирішення спору по суті доказів, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності представників позивача-1, відповідачів-1,2,3 та третьої особи, відповідно до ст.202 ГПК України.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача-2 дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рiшення Морозівської сільської ради від 26.05.1995 колективному сільськогосподарському підприємству імені Мічуріна видано державний акт II-ЖТ №000109 про право колективної власностi на землю площею 1528,5га для сільськогосподарського використання. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актiв на право колективної власностi на землю за №1 від 30.08.1995 (т.1, а.с.220-222).

Рішенням загальних зборів КСП ім.Мічуріна с.Морозівка вирішено створити нове підприємство, яке надалі буде найменуватися "Сільськогосподарський виробничий кооператив" та затвердити статут СВК, що підтверджується випискою із протоколу №1 зборів КСП ім.Мічуріна вiд 11.02.2000 (т.1, а.с.166-167).

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців СВК "Морозівський" () створено 01.03.2000 (т.1, а.с.151).

Відповідно до довідки Головного управління статистики у Житомирській області №213 від 13.07.2020 Колективне сільськогосподарське підприємство ім.Мічуріна () ліквідовано 28.04.2001, підстава ліквідації: за заявою власника або рішенням вищого органу управління №203 (т.1, а.с.218).

Розпорядженням Малинської РДА від 04.06.2004 №272 надано дозвіл науково-впроваджувальній фірмі "Нові технології" на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованих КСП, у тому числi i СВК "Морозівський" (т.1, а.с.236).

Протоколом загальних зборів власників земельних часток (паїв) реформованого КСП ім.Мічуріна від 15.04.2005 затверджено акт обстеження сiльськогосподарських угідь реформованого КСП ім.Мічуріна, відповідно до якого прийнято до розпаювання загальну площу сiльськогосподарських угідь 710,85 га, в тому числі: ріллі-662,73га, багаторічних насаджень (сад) - 15,1 га, сіножаті 18,16 га та пасовищ - 14,86 га; а також вилучено із земель, переданих у колективну власність, земельні ділянки площею 635,45га, у тому числі чагарники -383,48 га, болота - 251,97 га, і передано вилучені земельні ділянки до земель запасу Морозівської сільської ради (т.1, а.с.231-235).

Протоколом №2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) реформованого КСП ім.Мічуріна від 20.12.2005 затверджено проектно-технічну документацію із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актiв на право власностi на земельнi дiлянки громадянам із земель реформованого КСП ім.Мічуріна Морозівської сiльської ради, якою передбачено, що розпаюванню підлягає 708,76 га с/г угідь (т.2, а.с.17-19).

Рішенням Морозівської сільської ради від 24.12.2005 затверджено протокол загальних зборів від 20.12.2005 "Про розподіл земельних ділянок власників земельних часток (паїв) щодо виділення їх в натурі (на місцевості)" (т.2, а.с.34).

Розпорядженням Малинської РДА від 15.11.2005 №413 "Про розгляд клопотань установ з питань надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок", зокрема погоджено проектно-технічну документацію із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із реформованого КСМ ім.Мічуріна.

Додатком 1 до вказаного розпорядження вирішено припинити право колективної власності громадянам на земельні ділянки реформованого КСМ ім.Мічуріна загальною площею 637,54 га, у тому числi 292,56 га ріллі, 170,14 га сіножаті, 174,84 га пасовищ, з них: передати до земель запасу Морозівської сiльської ради земельнi ділянки площею 635,45 га, у тому числi чагарники 383,48 га, болота 251,97 га (згідно акта обстеження), зарахувати до земель загального користування запроектовані під`їзні дороги площею 2,09 га, у тому числі з ріллі - 2,09 га (т.2, а.с.22-23).

Прокурор зазначає, що 28.09.2020 СВК "Морозівський" уклало договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, на території Малинського району (47 земельних ділянок загальною площею 625,2251 га).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, державним реєстратором Iгнатпільської сільської ради Овруцького району Неліпою В.В. 09.11.2020 зареєстровано право приватної власності за СВК "Морозівський" на 47 спірних земельних дiлянок сiльськогосподарського призначення загальною площею 625,2251 га на території Малинського району. Підставою реєстрації права приватної власностi є державний акт на право колективної власностi на землю вiд 30.08.1995 серії II-ЖТ000109 (т.1, а.с.34-94).

У подальшому протоколом №1 загальних зборів учасників ТОВ "Морозівський-Земля" від 16.12.2020 вирішено створити нове ТОВ "Морозівський-Земля" шляхом виділу з КСП "Морозівський", визначити місцезнаходження товариства, сформувати статутний капітал товариства затвердити запропонований розподіл часток між засновниками, підписати і затвердити статут товариства, затвердити та підписати розподільчий баланс СВК "Морозівський" (т.2, а.с.54-57).

Протоколом №3 загальних зборів членів СВК "Морозівський" від 16.12.2020 (т.2, а.с.50-53) затверджено розподільчий баланс, на підставі якого П(ПО)СП ім.Н.Сосніної передано всі 47 спірних земельних ділянок загальною площею 625,2251 га новоствореному підприємству ТОВ "Морозівський-Земля" (т.2, а.с.57-61).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, державним реєстратором Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Шевчуком А.Ю. зареєстроване право приватної власності за ТОВ Морозівський-Земля" на 47 спірних земельних.

В подальшому, на підставі договору оренди землі від 05.05.2021 ТОВ "Морозівський-Земля" (орендодавець) передав, а ТОВ "Колос Преміум" (орендар, відповідач-3) прийняв в строкове платне користування спірні земельні ділянки земельні загальною площею 623,3645 га (т.3, а.с.180-183) та зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на спірні земельні ділянки площею 623,3645га (т.3, а.с.185-249).

На думку прокурора, оскільки державний акт серії II-ЖТ №000109 про право колективної власностi на землю площею 1528,5га був виданий КСП ім.Мічуріна, яке ліквідовано, у СВК "Морозівський" не існувало правових підстав для повного правонаступництва прав та обов`язків КСП ім.Мічуріна, зокрема щодо набуття права на земельні ділянки ліквідованого КСП. Відтак, СВК "Морозівський та ТОВ "Морозівський-Земля" без будь-яких правових підстав набули права приватної власностi на земельнi дiлянки площею 625,2251 га, якi вiдповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирiшення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сiльськогосподарського призначення, запобiгання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", передані у комунальну власність. За фактом заволодіння СВК "Морозівський" земельними ділянками державної власності 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис №0000580 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (т.1, а.с.45-46).

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок прокурором наголошено, що діями відповідачів, які незаконно заволоділи спірними земельними ділянками комунальної власності, порушено речові права Малинської територіальної громади, за якою спірні земельні ділянки закріплені на підставі закону.

Щодо права прокурора на звернення з відповідним позовом, слід зазначити, що відповідно до ухвали Господарського суду Житомирської області від 03.08.2021 судом надано правову оцінку наявності правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Малинської міської ради у даній справі (т.3, а.с.96-98).

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Частинами 1 і 4 ст.41 Конституції України, зокрема, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно зі ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник, а відповідачем має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Також суд бере до уваги те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у п.89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №911/3749/17, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 21.11.2018 у справі №444/1786/15).

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Верховним Судом також викладено правову позицiю про те, що для задоволення чи вiдмови у позові про витребування майна з чужого незаконного володіння, в першу чергу, необхідно встановити наявність чи вiдсутнiсть правових підстав для набуття права власностi на спірну земельну дiлянку у першого власника, а не наявність чи вiдсутнiсть скасування реєстрації права на земельну дiлянку (постанова колегiї суддів Касацiйного господарського суду Верховного Суду вiд 09.07.2018 у справі №910/3513/17).

На думку відповідача, СВК "Морозівський" є правонаступником реорганізованого КСП ім.Мічуріна, тому до нього перейшли усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства, в тому числі і право власності на спірні земельні ділянки.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі державного акта на право колективної власності на землю), власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (ст.5 ЗК України).

Згідно зі ст.60 ЗК України, землі, передані колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам у колективну власність, поділялися на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання.

Відповідно до ст.ст.22, 23 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.

Згідно з положеннями ст.10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", земля може належати підприємству на праві колективної власності, право власності на землю посвідчується державним актом.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підставою реєстрації права приватної власностi за СВК "Морозівський" є державний акт на право колективної власностi на землю серії та номер II-ЖТ000109, виданий 30.08.19951995 Морозівською сільською радою народних депутатів Малинського району Житомирської області.

Досліджуючи питання правонаступництва СВК "Морозівський" за КСП ім.Мічуріна, яким обґрунтовується наявність права на спірні земельні ділянки, суд встановив наступне.

За приписами ст.37 ЦК Української РСР (у редакції станом на час припинення КСП ім.Мічуріна), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання); при злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходять до новостворених юридичних осіб; при приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої; майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Законом України "Про підприємства в Україні" (у редакції до 01.01.2004) передбачено, що колективне підприємство визначено як вид підприємств в Україні; ліквідація та реорганізація яких, відповідно до ст.34 (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), здійснюється за рішенням власника з дотриманням вимог антимонопольного законодавства, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Аналогічно були врегульовані питання реорганізації та ліквідації підприємств приписами ст.31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", зокрема, у разі поділу до новостворених підприємств переходять права і обов`язки реорганізованого підприємства за розподільчим актом у відповідних частках.

Отже, з наведених норм слідує, що розподіл між підприємствами-правонаступниками реорганізованого підприємства його майнових прав та зобов`язань оформлюється розподільним актом (балансом) при виділенні чи поділі підприємства або передавальним актом (балансом) - при злитті, приєднанні чи перетворенні підприємства. Правонаступник реорганізованого підприємства отримує за передавальним балансом його зобов`язання та майно під їх забезпечення. Перелік майна, яке виділяється під забезпечення зобов`язань підприємства, визначається і затверджується вищим органом управління підприємства.

Однак, як встановлено судом, розподільчі та передавальні акти в матеріалах справи відсутні.

За наявною інформацією, КСП ім.Мічуріна припинено у зв`язку з ліквідацією на підставі рішення вищого органу управління №203 (т.1, а.с.218).

Таким чином, користування землею КСП ім.Мічуріна, що посвідчене державним актом на право колективної власностi на землю вiд 30.08.1995 серiї II-ЖТ №000109, припинене внаслiдок ліквідації КСП, тобто внаслiдок припинення дiяльностi підприємства.

При цьому законодавство України, чинне на момент реєстрації СВК "Морозівський" і на даний час, не передбачає можливості набуття права приватної власностi на земельнi дiлянки, право колективної власностi на якi припинено, у тому числі у порядку правонаступництва на підставі державного акта на право колективної власностi на землю.

Суд відхиляє доводи відповідача-2 з приводу того, що у розпорядженні Малинської РДА від 15.11.2005 №413 "Про розгляд клопотань установ з питань надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок", на яке посилається прокурор у позовній заяві, міститься термін "реформоване КСП ім.Мічуріна", що свідчить про факт реформування (реорганізації) КСП, а не його ліквідації.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 13.10.2021 №923/1379/20).

Враховуючи викладене та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що зазначення у розпорядженні №413 вiд 15.11.2005 лише "реформоване КСП ім.Мічуріна" без будь-яких додаткових відомостей не дає підстав стверджувати, що відбулось реформування (реорганізація) КСП ім.Мічуріна у СВК "Морозівський". Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.ст.4,5 установчого договору про створення та діяльність СВК "Морозівський", майно та майнові права кооперативу складаються з основних та оборотних фондів, що складаються з майнових внесків засновників. Кооператив набуває право власності на частину землі ПКСГО після одержання державного акта на право колективної власності на ім`я кооперативу.

Статут СВК "Морозівський" (в редакції 2000 року, на момент створення СВК) містить положення про його створення відповідно до рішення установчих зборів громадян, зокрема, визначає обов`язок члена кооперативу зробити внесок паю шляхом передачі кооперативу майна та/або грошей, майнових прав, земельної ділянки або прав користування нею (ст.4 Статуту).

Статтею 7 Статуту СВК "Морозівський" визначено, що кооператив набуває право власності на землю відповідно до кількості переданих членами кооперативу земельних часток (паїв) у землях КСП, після одержання державного акту на право колективної власності на землю на ім`я кооперативу. До списку, що додається до даного державного акта заносяться імена лише тих членів кооперативу, які передали свої земельні частки (паї) з метою формування земельної ділянки кооперативу.

Таким чином, до СВК "Морозівський" перейшло право лише на частину земель в розмірі земельних часток (паїв) його членів, відповідно до установчого договору (142 члена).

За вказаних обставин, у СВК "Морозівський" не існувало правових підстав для повного правонаступництва прав та обов`язків КСП, зокрема в частині набуття права власності на земельні ділянки КСП ім. Мічуріна.

Слід також зазначити, що СВК "Морозівський" державний акт на право колективної власності на землю на ім`я кооперативу, відповідно до установчого договору та статуту СВК (в редакції 2000 року), не оформив.

За змістом ст.6 статуту (у редакції 2020 року), СВК "Морозівський" є правонаступником основних і оборотних фондів та майнових прав колгоспу, що передалися йому в результаті реорганізації "Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Мічуріна Малинського району Житомирської області", згідно розподільчого балансу колгоспу. Кооператив у процесі своєї діяльності та у відповідності до чинного законодавства України використовує земельні ділянки "КСП ім.Мічуріна", відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, згідно з рішенням Морозівської сільської ради народних депутатів Малинського району Житомирської області (т.1, а.с.203).

Суд звертає увагу, що посилання в статуті (у редакції 2020 року) на те, що СВК "Морозівський" є правонаступником КСП ім. Мічуріна, не може слугувати належним та допустимим доказом, оскільки статут юридичної особи є її одностороннім актом, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону.

Слід також відмітити, що відповідно до статуту СВК "Морозівський" (у редакції 2020 року) членами кооперативу є 4 особи, у той час, коли членами СВК "Морозівський" (на момент його реєстрації) було 142 особи, а згідно протоколів зборів власників земельних часток (паїв) реформованого КСП ім.Мічуріна членами КСП було 278 осіб.

При цьому, навіть у випадку прийняття рішення про реорганізацію КСП ім.Мічуріна шляхом перетворення в іншу юридичну особу колишні члени КСП ім.Мічуріна автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, позаяк перетворенням юридичної особи є саме зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників.

З викладеного вбачається, що перетворення КСП ім.Мічуріна у СВК "Морозівський" не відбулося, оскільки склад засновників (учасникiв) вказаних суб`єктів не співпадає, члени колективного сільськогосподарського підприємства не стали автоматично членами сільськогосподарського виробничого кооперативу. Отже СВК "Морозівський" є новоствореною юридичною особою.

За відсутності розподільчого балансу, з якого можливо було б встановити, які частки могли перейти до новоствореного підприємства, враховуючи зменшення кількісного складу вищевказаних суб`єктів з невідомих причин, суд вважає недоведеним той факт, що спірні земельні ділянки могли перейти у власність СВК "Морозівський".

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.15 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 №118 (у редакції від 25.08.1998), у разі включення суб`єкта господарської діяльності до Державного реєстру йому присвоюються ідентифікаційний код і коди класифікаційних ознак. Суб`єктам підприємницької діяльності ідентифікаційний код присвоюється органами державної реєстрації під час реєстрації. Ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб`єктом протягом усього періоду його існування. У разі перереєстрації (створення) суб`єкта господарської діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов`язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника.

Отже, відповідно до наведених норм, ідентифікаційний код юридичної особи має бути унікальним, а присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником новоствореної юридичної особи, не допускається. Водночас помилкове присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником цієї новоствореної юридичної особи, свідчить про порушення законодавства, але така помилка не є підставою правонаступництва (такий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі №907/29/19).

Суд встановив, що КСП ім.Мічуріна має , натомість код ЄДРПОУ СВК "Морозівський" - 30853522. Таким чином, викладені вище обставини свідчать, що реорганізація КСП ім.Мічуріна шляхом перетворення у СВК "Морозівський" не відбувалась.

Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі майна радгоспів. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, який додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Також необхідно зазначити, що Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" від 03.12.1999 №1529/99 передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Отже, відповідно до зазначених указів, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, зокрема колективним сільськогосподарським підприємствам. При цьому передання сільськогосподарських угідь від колективного сільськогосподарського підприємства до власності юридичної особи, землі якої не підлягають розпаюванню відповідно до вказаних указів, спричинило б порушення прав членів колективного сільськогосподарського підприємства на одержання відповідних земельних ділянок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 №2498-VIII, розділ Х "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 21, яким встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Враховуючи те, що члени КСП ім.Мічуріна застосували процедуру паювання до вiдповідної частини земель, що перебували у КСП на праві колективної власностi, то наслідком реалізації цієї процедури є припинення права колективної власностi на розпайовані землi, що зумовлює припинення й інших правомочностей щодо спірних земельних ділянок (постанова Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №917/258/19).

Крiм того, вiдповiдно до акта обстеження сiльськогосподарських угiдь реформованого КСП ім.Мічуріна вiд 15.04.2005, до розпаювання прийнято загальну площу сiльськогосподарських угідь 710,85 га; із земель, переданих у колективну власність, вилучено земельні ділянки площею 635,45 га, у тому числі чагарники - 383,48 га, болота - 251,97 га, і передано їх до земель запасу Морозівської сільської ради (т.2, а.с.1-3).

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), виключаються землі, що підлягають передачі у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані, зокрема: деградовані, малопродуктивні, техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; заболочені землі; землі, які передаються до запасу та резервного фонду.

Відтак, cпipнi земельнi дiлянки були переданi власниками до земель запасу Морозівської сільської ради та земель загального користування, паюванню та розподілу не підлягали, у колективній власностi не залишалися, вiдповiдно на вказані земельні дiлянки не могло бути зареєстровано право приватної власностi на підставі державного акта на право колективної власностi на землю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що СВК "Морозівський" неправомірно зареєструвало право приватної власностi на cпipнi земельнi дiлянки, а в подальшому передало їх за розподільчим балансом у власнiсть ТОВ "Морозівський-Земля", що призвело до порушення інтересів держави в особі територіальної громади.

Під час розгляду справи судом встановлено, що після звернення прокурора з позовом до суду відповідачем 2 - ТОВ "Морозівський-Земля" земельні ділянки площею 623,3645га (всі спірні земельні ділянки, окрім ділянки з кадастровим номером :09:000:0070) за договором оренди землі від 05.05.2021 неправомірно передано відповідачу 3 - ТОВ "Колос Преміум" (т.3, а.с.180-183).

Право оренди на спірні земельні ділянки площею 623,3645га за відповідачем 3 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.3, а.с.185-249).

Таким чином, хоча право власності на земельні ділянки загальною площею 625,2251 га зареєстровано за ТОВ "Морозівський-Земля", однак земельні ділянки площею 623,3645га фактично перебувають у користуванні ТОВ "Колос Преміум".

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд відзначає, що у практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

У справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності відповідача критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном.

Витребування спірних земельних ділянок, які незаконно вибули з комунальної власності, спрямоване на досягнення легітимної мети захисту "суспільного інтересу", який полягає у відновленні законності та у поверненні у власність територіальної громади комунального майна - земельних ділянок, які відповідно до Конституції України належать народу та щодо яких законами України встановлено спеціальний режим набуття у власність, що не є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном та не покладає на відповідача надмірний індивідуальний тягар, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття земельних ділянок із комунальної власності, недоведеність факту правомірного набуття відповідачем права власності на земельні ділянки.

З огляду на викладене, позовні вимоги про витребування спірних земельних ділянок не порушують §1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через дотримання принципу законності втручання у право власності, відповідності такого втручання суспільному інтересу, його пропорційності.

Щодо вимоги прокурора про скасування державної реєстрації права приватної власності за СВК "Морозівський" на спірні земельні ділянки - площею 11,6575 га (кадастровий номер :11:000:0140) (запис про державну реєстрацію права власностi №39115279 вiд 09.11.2020) та площею 2,3993 га (кадастровий номер :10:000:0218) (запис про державну реєстрацію права власностi №39121956 вiд 09.11.2020) суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020 (на момент звернення прокурора з позовом) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункт 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи викладене, в даному випадку порушене право та інтерес Малинської міської ради підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності за СВК "Морозівський" на спірні земельні ділянки - площею 11,6575 га (кадастровий номер :11:000:0140) (запис про державну реєстрацію права власностi №39115279 вiд 09.11.2020) та площею 2,3993 га (кадастровий номер :10:000:0218) (запис про державну реєстрацію права власностi №39121956 вiд 09.11.2020).

Що стосується заяви відповідача-2 про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст.267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (або відмовити у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Проаналізувавши наведені обставини, враховуючи, що спірні земельні ділянки вибули із володіння власника у зв`язку з протиправним набуттям 22.12.2020 за ТОВ "Морозівський-Земля" і 09.11.2020 за СВК "Морозівський" права приватної власності на них, а також те, що прокурор звернувся з даним позовом до суду 25.02.2021, суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування строку позовної давності до заявленої вимоги відсутні.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачами не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-1 та відповідача-2 у рівних частинах.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати державну реєстрацiю права приватної власностi за Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Морозівський" () на земельнi дiлянки:

- площею 11,6575 га (кадастровий номер :11:000:0140) (запис про державну реєстрацію права власностi №39115279 вiд 09.11.2020);

- площею 2,3993 га (кадастровий номер :10:000:0218) (запис про державну реєстрацію права власностi №39121956 вiд 09.11.2020).

3. Витребувати у Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Морозівський" () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Преміум" () до комунальної власності територіальної громади Малинської міської ради:

- земельну дiлянку площею 11,6575 га (кадастровий номер :11:000:0140);

- земельну дiлянку площею 2,3993 га (кадастровий номер :10:000:0218).

4. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Морозівський-Земля" () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Преміум" () до комунальної власності територіальної громади Малинської міської ради земельні ділянки:

1) площею 96,9294га (кадастровий номер :09:000:0071);

2) площею 53,9283га (кадастровий номер :09:000:0062);

3) площею 13,3034га (кадастровий номер :09:000:0063);

4) площею 7,5589га (кадастровий номер :09:000:0064);

5) площею 21,0382га (кадастровий номер :09:000:0065);

6) площею 3,7194га (кадастровий номер :09:000:0066);

7) площею 3,2912га (кадастровий номер :09:000:0067);

8) площею 0,6284га (кадастровий номер :09:000:0068);

9) площею 1,0897га (кадастровий номер :09:000:0069);

10) площею 4,1424га (кадастровий номер :10:000:0205);

11) площею 17,5827га (кадастровий номер :10:000:0206);

12) площею 4,7993га (кадастровий номер :10:000:0207);

13) площею 1,3526га (кадастровий номер :10:000:0208);

14) площею 3,7678га (кадастровий номер :10:000:0209);

15) площею 34,7806га (кадастровий номер :10:000:0210);

16) площею 4,5156га (кадастровий номер :10:000:0211);

17) площею 4,8565га (кадастровий номер :10:000:0212);

18) площею 2,9352га (кадастровий номер :10:000:0213);

19) площею 0,6655га (кадастровий номер :10:000:0214);

20) площею 1,1086га (кадастровий номер :10:000:0215);

21) площею 1,118га (кадастровий номер :10:000:0216);

22) площею 2,0115га (кадастровий номер :10:000:0217);

23) площею 91,562га (кадастровий номер :10:000:0219);

24) площею 2,21га (кадастровий номер :11:000:0175);

25) площею 0,9625га (кадастровий номер :11:000:0176);

26) площею 48,2429га (кадастровий номер :11:000:0174);

27) площею 10,3247га (кадастровий номер :11:000:0173);

28) площею 4,8965га (кадастровий номер :11:000:0172);

29) площею 8,4952га (кадастровий номер :11:000:0167);

30) площею 3,2242га (кадастровий номер :11:000:0149);

31) площею 14,6345га (кадастровий номер :11:000:0147);

32) площею 6,5195га (кадастровий номер :11:000:0148);

33) площею 13,6327га (кадастровий номер :000:0146);

34) площею 1,2304га (кадастровий номер :11:000:0145);

35) площею 6,2681га (кадастровий номер :11:000:0144);

36) площею 2,1499га (кадастровий номер :11:000:0143);

37) площею 0,9532га (кадастровий номер :11:000:0142);

38) площею 5,6113га (кадастровий номер :11:000:0141);

39) площею 1,4029 га (кадастровий номер :11:000:0139);

40) площею 6,3346 га (кадастровий номер :11:000:0138);

41) площею 4,4071 га (кадастровий номер :11:000:0137);

42) площею 9,1506 га (кадастровий номер :11:000:0136);

43) площею 3,6476га (кадастровий номер :11:000:0135);

44) площею 78,304 га (кадастровий номер :15:000:0134).

5. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Морозівський-Земля" (11614, Житомирська область, Малинський район, с.Морозівка, ) до комунальної власності територіальної громади Малинської міської ради земельну ділянку площею 1,8807га (кадастровий номер :09:000:0070).

6. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Морозівський" (11614, Житомирська область, Малинський район, с.Морозівка, )

на користь Житомирської обласної прокуратури (вул.Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, Житомирська область, 10002, , банк платника Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО: 820172, р/р UA0011049) судовий збір у розмірі 32049,58грн.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морозівський-Земля" (11614, Житомирська область, Малинський район, с.Морозівка, )

на користь Житомирської обласної прокуратури (вул.Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, Житомирська область, 10002, , банк платника Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО: 820172, р/р UA0011049) судовий збір у розмірі 32049,58грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів.

Повне рішення складено: 11.11.22

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 8 прим.

1 - в cправу;

2- Житомирська обласна прокуратура (рек) та на ел.пошту ();

3 - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (рек..) та на ел.пошту ();

4 - Малинська міська рада Житомирської області (рек.) та на ел.пошту ();

5 - СВК "Морозівський" (рек.);

6 - ТОВ "Морозівський-Земля" (рек.) та на ел.пошту ();

7 - ТОВ "Колос Преміум" (03039, м.Київ, вул.Флометівська, буд.2, корп.5) (рек.);

8 - третій особі - державному реєстратору Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпі В.В. (11163, Житомирська область, Овруцький район, с.Ігнатпіль, вул.Олександра Василенка, 9а) (рек.).