РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/8321/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (пр. Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117; ідентифікаційний код 30115243)

до Представництва Рихтер Гедеон НРТ (вул. Тургенєвська, 17Б, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 22886381)

про стягнення 43 448, 71 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі за текстом - ПрАТ «СК «ТАС», Позивач, Страховик) до Представництва Рихтер Гедеон НРТ (далі за текстом - Рихтер Гедеон НРТ, Відповідач, Страхувальник) про стягнення 43 448, 71 грн суми страхового відшкодування за спричинену шкоду працівником Рихтер Гедеон НРТ - ОСОБА_1., при виконанні нею службових обов`язків, внаслідок ДТП, яка сталася 13.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FO 546056 від 04.10.2019 (далі за текстом - Договір) здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 116 652, 45 грн за шкоду, спричинену внаслідок ДТП працівником Відповідача, у зв`язку з чим Позивач зазначає, що в силу положень статті 993, 1172 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) та статті 27 Закону України «Про страхування» він набув право вимоги до Відповідача (винної в ДТП особі) в межах здійсненої виплати із врахування часткового відшкодування шкоди страховиком Відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд вказує, що ухвала суду від 01.09.2022 направлялася на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача поштовим повідомленням № 620 та згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 10.09.2022 отримана представником Відповідача за довіреністю.

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали суду від 01.09.2022 запропоновано Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву із врахуванням вимог статті 165 ГПК України, однак станом на дату ухвалення даного рішення в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

04.10.2019 між ПрАТ «СК «ТАС» та ТОВ «Транс Логістик» (страхувальник) укладено Договір, предметом якого згідно пункту 1.1. є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортними засобом/засобами (ТЗ), визначені в пункті 2 Договору, а саме згідно Додатку № 1 до Договору - «Перелік застрахованих транспортних засобів».

Пунктом 8 Додатку № 1 до Договору Позивачем застраховано транспортний засіб марки Scania, державний номер НОМЕР_1 .

13.01.2020 в смт. Семенівка, Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Scania, державний номер НОМЕР_1 та Suzuki, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно полісу № АО4269163 ПрАТ «Уніка».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди 13.01.2020 пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль Scania, державний номер НОМЕР_1 .

13.01.2020 страхувальник повідомив Позивача про ДТП та звернувся до Позивача із заявою про настання події від 14.01.2020, в якій зазначено необхідність здійснення виплати страхової суми на рахунок СТО згідно рахунку.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 у справі № 524/554/20 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із наданого до матеріалів справи рахунку на оплату № АРМ-54720 від 23.01.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Scania, державний номер НОМЕР_1 становить 121 652, 45 грн (з ПДВ).

Згідно ремонтної калькуляції № 00685_01 від 05.02.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Scania, державний номер НОМЕР_1 становить 122 524, 89 грн.

На підставі страхового акту № 10962/01/920 від 25.05.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування Позивачем виплачено на користь ТОВ «Транс - Логістик» суму страхового відшкодування суму в розмірі 116 652, 45 грн (відраховано розмір франшизи), що підтверджується платіжним дорученням № 100588 від 26.05.2020, в призначенні платежу якого зазначено: «Страхове відшкодування згідно Договору № FO 546056 від 04.10.2019 ТОВ «Транс-Логістик», , т/з Scania R420LA4X2HLA, д/н НОМЕР_1 , з ПДВ.».

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Suzuki, державний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП застрахована ПрАТ «Уніка» згідно полісу № АО4269163, останнім здійснено виплату суми страхового відшкодування з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля в розмірі 73 203, 74 грн. згідно платіжного доручення № 159407 від 06.07.2020.

Також, в обґрунтування позовних вимог, Позивачем до матеріалів справи надано трудовий договір від 21.02.2019, укладений між Відповідачем та громадянкою ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 приймається на роботу до Відповідача на посаду фахівця медичного в м. Кременчуці.

Відповідно до пунктів 7.1. та 7.2. трудового договору від 21.02.2019 останній укладено на необмежений строк та вступає в силу з моменту його підписання сторонами.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно договору від 15.05.2019 Відповідачем передано в користування ОСОБА_1 автомобіль марки Suzuki, державний номер НОМЕР_2 для виконання роботи регіонального медичного представника відповідно до посадової інструкції.

Згідно з пунктом 7.1. даного договору останній діє до 31.12.2019 та пролонгується у випадку відсутності заяв однієї зі сторін за 14 робочих днів до закінчення дії договору.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 02.12.2008, власником автомобіля марки Suzuki, державний номер НОМЕР_2 є Відповідач.

Відтак, Позивач заявляючи даний позов просить суд стягнути залишкову суму виплаченого ним страхового відшкодування безпосередньо з винної в ДТП 13.01.2020 особи, а саме з юридичної особи, працівником якої цю шкоду заподіяно відповідності до положень статті 1194 та статті 1172 ЦК України.

Заперечень Відповідача щодо заявлених позовних вимог та доказів сплати заявлених до стягнення коштів матеріали справи не містять.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вина водія автомобіля Suzuki, державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 у справі № 524/554/20.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто у встановлених судом правовідносинах відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Як встановлено судом вище та що не заперечується Відповідачем, страховиком останнього здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 73 203, 74 грн, у зв`язку з чим непогашеною сумою заборгованості є - 43 448, 71 грн. (116 652, 45 грн - 73 203,74 грн).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття:

а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"),

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 905/1391/19.

З огляду на те, що в матеріалах справі відсутні докази Відповідача на спростування зазначених вище обставин справи, а також доказів розірвання між ОСОБА_1 та Відповідачем трудових відносин, в тому числі розірвання договору від 15.05.2019, на підставі якого ОСОБА_1 , користувалась автомобілем марки Suzuki, державний номер НОМЕР_2 , суд дійшов висновку, що станом на 13.01.2020 винна в ДТП особа - ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Відповідачем, в результаті реалізації яких завдала шкоди під час керування автомобілем марки Suzuki, державний номер НОМЕР_2 на належній їй правовій підставі.

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту перебування винної в ДТП особи в трудових відносинах з Відповідачем станом на 13.01.2020, суд дійшов висновку, що останній повинен відшкодувати Позивачу шкоду в розмірі 43 448, 71 грн для покриття фактичних витрат Позивача щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Scania, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з цим заявлені вимоги є правомірними та такими, що обґрунтовані належним чином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на виплату Позивачем суми страхового відшкодування та перехід до Позивача права вимоги в межах виплаченої суми, а також враховуючи відсутність заперечень Відповідача щодо заявлених вимог та доказів сплати коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - задовольнити.

2. Стягнути з Представництва Рихтер Гедеон НРТ (вул. Тургенєвська, 17Б, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 22886381) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (пр. Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117; ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування в розмірі 43 448 (сорок три тисячі чотириста сорок вісім) грн. 71 коп та судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 01.11.2022

Суддя Антон ПУКАС