ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року м.Дніпро Справа № 904/7757/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Фелді О.В., адвокат;

від відповідача: Ясногор І.В., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 (повний текст складений 28.12.2021, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі №904/7757/21

за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина", с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область

про стягнення 7 218 782,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" на свою користь збитків у розмірі 4 280 148,44 грн, штрафу в розмірі 1 917 610,76 грн, пені в розмірі 1 021 023,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання по договору №60433022 від 16.09.2020 щодо поставки товару в повному обсязі у визначений договором строк, у зв`язку з чим для заміщення недопоставлених відповідачем 855, 44 метричних тон товару позивач був вимушений укласти договори поставки з іншими контрагентами за ринковими цінами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 у справі №904/7757/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 у справі №904/7757/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- відповідач не інформував позивача про готовність здійснення поставок відповідно до п. 5.6 договору;

- згідно листа Корпорації Овен №10 від 17.02.2021 відповідач, який є структурною одиницею корпорації, у 2020 році зібрав лише 145 тон урожаю, які були відвантажені позивачу;

- судом першої інстанції не були враховані всі умови договору та надані докази, неправильно застосовані норми процесуального права;

- обов`язок позивача поставити транспорт під завантаження виникає після отримання письмового повідомлення відповідача про готовність відвантажити товар;

- відповідачем не надано доказів направлення повідомлень про готовність поставити товар;

- судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано залишено без розгляду та не взято до уваги лист позивача №23/09/2020 від 23.09.2020, яким позивач намагався спонукати відповідача до добросовісного виконання умов договору;

- відповідач протиправно порушив зобов`язання за договором, що є підставою для стягнення пені та штрафу;

- наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням відповідачем зобов`язань по договору поставки №60433022 від 16.09.2020 та збитками позивача, які складають різницю між договірною ціною товару, який не був поставлений, та ціною, за якою аналогічний товар був придбаний у інших постачальників.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що:

- у діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення;

- виконанню договору поставки в повному обсязі перешкодила поведінка позивача, який не подав транспортні засоби для завантаження товару, тобто наявна прострочка кредитора;

- продавець письмово повідомив про готовність поставити товар з 15.09.2020 по 25.09.2020;

- законтрактований обсяг соняшника в повному обсязі був відповідачем вирощений та знаходився на зберіганні у складських приміщеннях, був готовий до поставки позивачу одразу в повному обсязі;

- позивачем не надано доказів направлення відповідачу транспортних засобів для завантаження неотриманої частини товару та повідомлень про наміри отримати товар;

- лист позивача №23/09/2020 від 23.09.2020 на адресу відповідача не направлявся; суд першої інстанції правомірно не прийняв його до розгляду з огляду на те, що цей доказ поданий із пропуском строку, встановленого ч. ч. 2, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України; позивачем не вказано поважних причин пропуску строку;

- лист Корпорації Овен №10 від 17.02.2021 не має ніякого відношення до відповідача;

- позивачем не надано доказів неможливості укладення договорів заміщення саме у вересні 2020 року, а також обґрунтованих пояснень щодо відкладення укладання договорів заміщення до квітня червня 2021 року, коли ціна на соняшник зросла;

- витрати позивача за договорами заміщення не знаходяться в причинному зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання за договором поставки;

- позивач є одним з найбільших зернотрейдерів України, забезпечує сировиною (соняшником) заводи по виробництву соняшникової олії, тому укладення договорів з ФГ Лайм, ТОВ Альфа Агро, ФГ ім. І. Кириленко, ФГ Еверест 2018 не означає, що вони не були б укладені за звичайних обставин (безвідносно до стану виконання договору з відповідачем).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 для розгляду справи №904/7757/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022 справу №904/7757/21 прийнято до провадження вищевказаним складом суду; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 19.10.2022.

У додаткових поясненнях, які надійшли до суду 17.10.2022, відповідач зауважив, що фактично спір виник щодо трактування п.5.6 договору; наголошує, що договором поставки передбачено два порядки здійснення поставки всього обсягу товару і поставки партіями; тільки при поставці товару партіями у продавця виникає обов`язок письмово повідомити покупця про готовність поставити товар; оскільки сторонами не погоджувалась поставка товару партіями, у даному випадку вважає неможливим застосування до спірних відносин п.5.6 договору. Звертає увагу, що уклавши договір 15.09.2020, сторони письмово погодили поставку протягом наступних десяти днів (з 15.09.2020 по 25.09.2020), а в момент підписання договору продавець (відповідач) письмово повідомив покупця (позивача) про готовність поставити весь обсяг товару за один раз; доказом такого повідомлення вважає наступні дії позивача, який 17 та 18 вересня 2020 забезпечив прибуття п`яти транспортних засобів до пункту завантаження; в наступні дати протягом строку дії договору позивач не забезпечив подачі транспортних засобів. Наголошує на недопустимості суперечливої поведінки та зловживання правом; намагання позивача подачею відповідного позову отримати невиправдані додаткові прибутки.

У своїх поясненнях, що надійшли до суду 18.10.2022, позивач натомість зазначає, що з урахуванням умов п.5.6 договору, договором визначена наступна послідовність дій: інформування покупця у письмовій формі про готовність продавця відвантажити товар; забезпечення подання покупцем автотранспорту до пункту поставки для завантаження; відвантаження продавцем товару у подані транспортні засоби у погоджений строк та подальша оплата кожної партії товару. Таким чином, вважає, що після укладення договору його подальше виконання пов`язано саме із завчасним інформування відповідачем покупця про свою готовність поставити товар. Наголошує, що ніякого письмового повідомлення від відповідача позивач не отримував і у справі відповідні докази відсутні, відтак, неналежне виконання договору сталось з вини відповідача.

У судовому засіданні 19.10.2022 оголошено перерву до 26.10.2022.

У судовому засіданні 26.10.2022 Центральним апеляційним господарським судом оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

15.09.2020 між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "Сантрейд" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" (продавець) укладений договір поставки № 60433022 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язався продати та поставити, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти товар - соняшник урожаю 2020 року, насипом у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору продавець гарантував покупцю, що товар є його власністю і вільний від прав на нього третіх осіб, зокрема не є предметом застави (в тому числі податкової), не знаходиться під арештом, не є спільною власністю і т.п.

Підписуючи цей договір, продавець заявив гарантії покупцю про те, що:

- продавець є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні п. 14.1.235 Податкового кодексу України;

- увесь обсяг товару, що визначений цим договором, було вироблено (вирощено) особисто продавцем як сільськогосподарським підприємством-виробником;

- операція з поставки усього обсягу товару за цим договором є об`єктом оподаткування податком на додану вартість в розумінні відповідного положення Податкового кодексу України (п. 1.3 договору).

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що товар, який поставляється, повинен відповідати наступним базовим якісним показникам (якісним параметрам): вологість - 8,0000%; смітна домішка - 3,0000% ; олійна домішка-макс.15,0000%.

Відповідно до п. 2.2. договору кількість і якість товару остаточно визначається в пункті призначення відповідно до п.п. 5.3., 5.5. договору та є остаточними згідно результатів, які надаються вантажоотримувачем (зокрема, лабораторією вантажоотримувача).

Продавець зобов`язався поставити 1000 метричних тон з опціоном +5,0/-5,0% за вибором продавця (п. 3.1. договору).

Згідно п. 4.1. договору базова ціна товару без ПДВ складає 11 208,33 грн за одну метричну тонну товару; базова ціна товару з ПДВ за цим договором складає 13 450,00 грн за одну метричну тонну.

Відповідно до п. 5.1. договору продавець зобов`язується здійснити поставку товару автомобільним транспортом на умовах FCA (франко-перевізник) Орлівщина с* (Новомосковський р-н), Дніпропетровська обл., Україна, надалі пункт завантаження або пункт поставки, відповідно до правил Інкотермс 2020 з урахуванням особливостей, які визначені цим договором. Покупець зобов`язується забезпечити подання автотранспорту до пункту поставки для завантаження та попереднього визначення кількості та якості товару.

Згідно п. 5.2 договору продавець зобов`язується відвантажити весь об`єм товару у подані транспортні засоби згідно п. 5.1 договору у строк з 15.09.2020 до 25.09.2020, обидві дати включно.

Пунктом 5.3 договору визначено, що попередня кількість та якість товару визначається в пункті поставки. Остаточне приймання товару по якості та кількості здійснюється сторонами за результатами приймання товару вантажоотримувачем (ПрАТ з ІІ ДОЕЗ) у пункті розвантаження (м. Дніпро вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 46), згідно п. 5.5 цього договору.

Поставка товару партіями допускається. Графік поставки товару узгоджується додатково. Незважаючи на наявність чи відсутність погодженого графіку поставки продавець зобов`язаний завчасно проінформувати покупця у письмовій формі про свою готовність поставити товар (пункт 5.6 договору).

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості товару на поточний рахунок продавця. Покупець зобов`язується проводити оплату кожної партії товару у два етапи:

- 80 % вартості відповідної партії товару сплачується покупцем протягом 2-х робочих днів з моменту завантаження товару у транспортні засоби та отримання покупцем усіх документів на товар, що визначені у п. 6.1.1. цього договору;

- остаточний розрахунок проводиться покупцем протягом 2-х робочих днів після: а) надходження товару у пункт поставки та визначення фактичної кількості та якості поставленого товару згідно умов цього договору; б) отримання покупцем документів, що визначені у п.6.1.1.(якщо їх не було надано раніше) та у п.6.1.2., а також після завершення здійснення покупцем перевірки правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН (ст.8 цього договору), за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.

Відповідно до п. 7.3.1. договору за непоставку (недопоставку) товару в строк, вказаний в п. 5.2. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого було прострочено, за кожен день прострочення такої поставки. За прострочення поставки більше ніж на 10 календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобов`язується також сплатити покупцю штраф в розмірі 20 % від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачуються продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).

Згідно із п. 7.3.2. Договору у випадку прострочення поставки Покупець має право відмовитися від прийняття/поставки непоставленого (недопоставленого) товару та його оплати, а Продавець при цьому зобов`язується відшкодувати Покупцю всі понесені у зв`язку з простроченням збитки, а також сплатити Покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. штраф по цьому пункту сплачується Продавцем незалежно від заподіяних Покупцю збитків (штрафна неустойка).

Згідно п. 7.5. договору у відповідності до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ст. 259 Цивільного кодексу України сторони домовилися про те, що до вимог щодо стягнення штрафних санкцій застосовується трирічний строк позовної давності, а саме нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом трьох років, починаючи з першого дня прострочення.

Договір вступає в силу з дати підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань. У випадку поставки всього об`єму товару продавцем в строки по договору (відповідно до пункту 5.2 або окремих додатків до договору), строк дії договору вважається продовженим до моменту оплати поставленого товару (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору відповідачем поставлено позивачу товар за накладною №56 від 17.09.2020 в кількості 123,02 тони на суму 1 634 761,61 грн, за накладною №57 від 18.09.2020 в кількості 21,54 тони на суму 289 712,92 грн. Таким чином, всього поставлено соняшник врожаю 2020 року в загальному об`ємі 144,56 тони, що визнається сторонами. Інша частина товару по договору обсягом 855,44 тони поставлена не була.

Посилаючись на порушення умов договору щодо поставки товару в повному обсязі у встановлений договором строк, 15.10.2020 позивач надіслав відповідачу претензію вимогу №10-342 від 13.10.2020, в якій просив протягом двох робочих днів з дати її отримання надіслати на електронну адресу позивача та за місцезнаходженням головного офісу підтвердження у письмовій формі про готовність поставити товар за договором, графік поставки товару на погодження; протягом семи календарних днів з дати претензії вимоги виконати зобов`язання за договором та поставити соняшник врожаю 2020 року об`ємом 855,44 тони на умовах FCA Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Сонячна, 2б за ціною 11 658,46 грн / тонна (з ПДВ).

02.02.2021 позивач надіслав відповідачу лист №10-469 від 01.02.2021, в якому зазначив, що продавцем порушені договірні зобов`язання, товар об`ємом 855,44 тони так і не поставлений, строк поставки по договору прострочений, позивач має право на нарахування штрафних санкцій та змушений понести збитки, що становлять різницю між ціною на соняшник, придбаний в інших постачальників, та ціною непоставленого відповідачем за договором.

Відповідачем відповіді на зазначені листи не надано.

Викладене стало підставою для звернення позивача із позовом у справі №904/7757/21, згідно позовних вимог якого позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 4 280 148,44 грн збитків за договором поставки, 1 917 610,76 грн штрафу, 1 021 023,30 грн пені за період прострочення з 26.09.2020 по 31.07.2021.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що невиконання відповідачем зобов`язання з поставки соняшника врожаю 2020 року виникло з вини позивача, оскільки покупцем не вчинялися дії, передбачені п. 5.1 договору, для отримання товару, який у продавця був у наявності; витрати позивача за договорами заміщення не знаходяться у причинному зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку по договору поставки №60433022 від 16.09.2020, укладення цих договорів та визначення їх істотних умов повністю залежало від волі позивача.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 (колегія суддів: Орєшкіна Е.В. (доповідач), Чус О.В., Березкіна О.В.) апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" задоволено частково; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 у справі №904/7757/21 скасовано в частині відмови в задоволенні позову про стягнення штрафу та пені, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" пеню в сумі 1 021 023,30 грн, штраф в сумі 1 917 610,76 грн, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви 44 081,49 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 66 122,24 грн.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручено Господарському суду Дніпропетровської області.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не погодився з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у стягненні штрафу в сумі 1 917 610,76 грн та пені у сумі 1 021 023,30 за період з 26.09.2020 по 31.07.2021, зауважуючи, що відповідачем не виконані положення п. 5.6. договору, тому відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України та звільнення його від відповідальності внаслідок прострочення кредитора.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2022 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" задоволено частково.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №904/7757/21 скасовано в частині розгляду позовних вимог про стягнення пені в сумі 1 021 023, 30 грн., штрафу в сумі 1 917 610, 76 грн., а також у частині розподілу судових витрат зі справи.

Справу у зазначених частинах передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

У решті постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №904/7757/21 залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судом апеляційної інстанції у розгляді справи не встановлено обставини справи (зокрема, уклавши Договір, сторони письмово погодили строк поставки товару в наступні 10 днів з 15.09.2020 по 25.09.2020 (включно), а продавець (Відповідач) у момент підписання цього договору письмово повідомив покупця (Позивача) про свою готовність поставити весь обсяг товару за Договором у кількості 1000 тн за один раз у межах визначеного даним договором строку; Договором не передбачалося обов`язкова поставка товару саме окремими партіями, а не за один раз; Позивачем у зазначений строк одержано у Відповідача і вивезено на умовах Договору товар частково, у кількості 144, 56 тн, що неодноразово визнавалося й представниками Позивача в суді першої інстанції, та зафіксовано технічними засобами), не перевірено і пов`язані з ними докази не досліджено й не оцінено. Між тим, вони були визначальними для правильного вирішення спору в даній справі, зокрема з точки зору наявності/відсутності вини Відповідача у невиконанні (неналежному виконанні) Договору.

З урахуванням наведеного та відповідно до частини третьої, четвертої статті 310 ГПК України постанова апеляційної інстанції скасована в оскаржуваній частині з направленням справи у тій же частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду в частині відмови у стягненні збитків залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2022, а на новий апеляційний розгляд справа направлена судом касаційної інстанції щодо позовних вимог по стягненню пені й штрафу, відповідного розподілу судового збору.

Оскільки рішення суду в іншій частині не є предметом апеляційного розгляду, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні пені в сумі 1 021 023, 30 грн. та штрафу в сумі 1 917 610, 76 грн., з наступних мотивів.

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин належного/неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 60433022 від 15.09.2020, а відтак, наявність/відсутність підстав для стягнення з нього неустойки.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні приписи містяться у статті 265 Господарського кодексу України відповідно до якої за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За статтею 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

За змістом ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджено, що умовами договору, а саме пунктом 5.1, сторони визначили, що Продавець зобов`язується здійснити поставку товару автомобільним транспортом на умовах FCA (франко-перевізник) Орлівщина с*. (Новомосковський р-н), Дніпропетровська обл., Україна, надалі Пункт Завантаження або Пункт Поставки, відповідно до правил Інкотермс 2020 з урахуванням особливостей, які визначені цим Договором.

Покупець зобов`язується забезпечити подання автотранспорту до Пункту Поставки для завантаження та попереднього визначення кількості та якості товару.

Продавець зобов`язується відвантажити весь обсяг товару у подані транспорті засоби згідно п. 5.1. у строк з 15.09.2020 до 25.09.2020 (включно).

Пунктом 5.3 договору визначено, що попередня кількість та якість товару визначається в пункті поставки. Остаточне приймання товару по якості та кількості здійснюється сторонами за результатами приймання товару вантажоотримувачем (ПрАТ з ІІ ДОЕЗ) у пункті розвантаження (м. Дніпро вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 46), згідно п. 5.5 цього договору.

Поставка товару партіями допускається. Графік поставки товару узгоджується додатково. Незважаючи на наявність чи відсутність погодженого графіку поставки продавець зобов`язаний завчасно проінформувати покупця у письмовій формі про свою готовність поставити товар (пункт 5.6 договору).

Матеріали дійсної справи не містять узгодженого графіку поставки продукції та сторонами у судових засіданнях не заперечувалась та обставина, що відповідний графік ними не погоджувався.

Відтак, з огляду на умови договору, до передачі позивачу підлягав одночасно весь обсяг узгодженої продукції у кількості 1000 тон.

При цьому, з урахуванням п.5.6 договору, відповідач мав письмово повідомити позивача про свою готовність поставити товар, не зважаючи на наявність чи відсутність погодженого графіку поставок.

Доводи відповідача стосовно наявності письмового повідомлення про готовність поставити узгоджений обсяг товару не підтверджені матеріалами справи, відтак, відхиляються колегією суддів. Як і доводи стосовно не застосування до правовідносин сторін п.5.6 договору.

В той же час, слід зауважити, що не зважаючи на відсутність такого письмового повідомлення від відповідача про готовність до відвантаження обумовленого договором обсягу товару, позивач, на виконання умов договору, отримав товар за накладною №56 від 17.09.2020 в кількості 123,02 тони на суму 1 634 761,61 грн та за накладною №57 від 18.09.2020 в кількості 21,54 тони на суму 289 712,92 грн., тобто, всього отримав соняшника врожаю 2020 року в загальному об`ємі 144,56 тони.

Для отримання решти товару (855,44 тони) позивачем, всупереч умовам п.5.1 договору, не надано відповідачу транспортні засоби для завантаження; за його поясненнями, поставки 17 та 18 вересня 2020 року були погоджені між сторонами, а в подальшому, дотримуючись вимог п.5.6 договору він очікував письмового повідомлення відповідача про готовність відвантажити товар.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що, по-перше, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погодження поставки продукції 17 та 18 вересня 2020 року; по-друге, у даному випадку підлягає застосуванню до спірних правовідносин принцип заборони суперечливої поведінки.

Так, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чес ністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупе реч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій прак тиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок також застосо ваний у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц (провадження № 14-175цс20).

З огляду на викладене, отримання позивачем частини товару без письмового повідомлення та узгодження з відповідачем та подальше очікування на письмове повідомлення від відповідача свідчить про суперечливу поведінку позивача, не на користь останнього та суперечить добросовісній поведінці.

Таким чином, Покупцем в порушення умов спірного договору, не забезпечено можливості виконати Продавцем свого обов`язку з відвантаження товару. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що покупцем здійснювалися повідомлення продавця у строк дії договору та виконання зобов`язань (з 15.09.2020 по 25.09.2020) про намір отримати спірний товар за вказаними у п. 5.1 Договору адресами або доказів того, що позивач забезпечив подання транспортних засобів, втім, відповідачем їх завантаження не було здійснено.

Лист-претензія №10-342 від 13.10.2020 колегією суддів не береться до уваги, оскільки складений і направлений відповідачу після закінчення строку дії договору та виконання зобов`язань.

З цього приводу слід також зауважити, що з урахуванням умов договору, а саме:

- п.1.2 договору, відповідно до якого товар є власністю продавця (відповідача) і вільний від прав на нього третіх осіб, зокрема не є предметом за стави (в тому числі податкової), не знаходиться під арештом, не є спільною власністю і т.п.;

- п.5.1 договору щодо відвантаження всього обсягу товару позивачу;

- нетривалого строку дії договору і виконання зобов`язань (з 15.09.2020 по 25.09.2020);

- з огляду на положення частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України, відповідно до якої предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору;

- відповідно до доказів наявних у справі, що станом на другу половину вересня 2020 року ТОВ "Агрофірма "Орлівщина" мало на своєму складському обліку у наявності 1186,7 тон соняшника врожаю 2020 року;

- з огляду на правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, відповідно до якої, якщо встановлені правила не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав), а Договір поставки № 60433022 від 15.09.2020 (а.с. 14-26 т.1) був розроблений безпосе редньо позивачем, представник якого підтвердив це в судовому засіданні суду першої інстанції, зазначивши, що це затверджена позивачем редакція до говору в яку неможливо внести зміни,

тому саме позивач і повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю будь-якої умови договору (у тому числі й пункту 5.6); а з урахуванням стандарту доказування "вірогідності доказів" матеріали справи свідчать, що станом на момент дії договору і виконання зобов`язань у відповідача була в наявності обумовлена договором продукція, не зважаючи на умови договору (п.5.6) позивач, без попереднього письмово повідомлення від відповідача, отримав її лише частково (144,56 тон), а для отримання решти товару зі свого боку не забезпечив подання транспортних засобів.

Внаслідок наведеного, прострочення виконання зобов`язання сталось з вини позивача.

Відповідно до частини 4 статті 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зо бов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції підставно дійшов до висновку, що невиконання відповідачем зобов`язання з поставки соняшника врожаю 2020 року, виникло саме з вини позивача, у зв`язку з чим вимоги в частині стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають та обґрунтовано відмовив у позові в цій частині.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають; судові витрати відповідача за подачу касаційної скарги підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 у справі №904/7757/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 у справі №904/7757/21 залишити без змін.

Судові витрати Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.11.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік