ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р. м. Рівне Справа № 918/803/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ РІВНЕ"

про: стягнення 36 982,83 грн.

секретар судового засідання: C.Коваль;

представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ОПИС СПОРУ

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Рівне" про стягнення 36 982,83 грн, з яких: 23 603,77 грн заборгованість за кредитом, 0,02 грн заборгованість по відсотках, 12 935,00 грн заборгованість по комісії, 348,71 грн пені, 95,33 грн штраф.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмежено відповідальністю "Смарт Рівне" було укладено договір №ID7189354 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк", відповідно до умов якого, банк надав кредит в розмірі 50 000,00 грн із терміном повернення не пізніше 24.10.2022 року.

Позивач вказує, що відповідач скористався своїм правом та вчинив правочин підписавши кредитний договір електронним цифровим підписом.

У липні 2022 року банк направив відповідачу повідомлення - вимогу, згідно з якою відповідач був повідомлений про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена.

Позивач вказує, що відповідачем, станом на момент звернення до суду умови кредитного договоруне виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.

Позивач вказує, що станом на 21 липня 2022 року загальна заборгованість позичальника в рамках кредитного договору, становить 36 982,83 грн, з яких: 23 603,77 грн заборгованість за кредитом, 0,02 грн заборгованість по відсотках, 12 935,00 грн заборгованість по комісії, 348,71 грн пені, 95,33 грн штраф.

Відзиву на позовну заяву з відображенням своїх правової позиції відповідач суду не надав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01 листопада 2022 року.

В судове засідання представники сторін не з`явились.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

25 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (позивач/банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Рівне" (відповідач/позичальник) було укладено договір №ID7189354 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу").

Згідно з предметом договору, за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника, відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

Розмір кредиту: 50 000,00 грн (п. 2.1. договору).

Згідно з умовами пунктів 2.3.-2.6. договору розмір процентної ставки за користування кредитом (далі - проценти): 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди: 1,99% від суми виданого кредиту (щомісячно).

Терміни і порядок погашення кредиту погоджено наступним чином.

Погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом.

Сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом. Сума комісійної винагороди за перший місяць кредитування сплачується удень надання кредитних коштів.

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі "ТАС24 Бізнес".

Згідно з умовами пункту 3.2. договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну зазначеного в п. 2.6. цього договору.

Відповідно до пункту 3.3. договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Строк дії договору встановлений в розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк".

Згідно з положеннями пункту 4.2.1. договору, умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Позивач вказує, що станом на 21 липня 2022 року загальна заборгованість позичальника в рамках кредитного договору, становить 36 982,83 грн, з яких: 23 603,77 грн заборгованість за кредитом, 0,02 грн заборгованість по відсотках, 12 935,00 грн заборгованість по комісії, 348,71 грн пені, 95,33 грн штраф.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються кредитних правовідносин. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати комісії порушеними.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з нормами частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормами частини 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас нормами частини 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 23 603,77 грн заборгованість за кредитом, 0,02 грн. заборгованість по відсотках, 12 935,00 грн заборгованість по комісії є обґрунтованими, доказів оплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 3 статті 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як видно з матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору банк нарахував відповідачу 348,71 грн. пені та 95,33 грн. штраф.

Водночас щодо підстав для задоволення вимог про стягнення пені та штрафу суд зауважує наступне.

Положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і в пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень ГК України, згідно яких у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 19.03.2022 № 318, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928) з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України встановлений карантин.

Крім цього 24 лютого 2022 року Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на наведене вище, суд відмовляє в частині стягнення пені та штрафу, оскільки позичальника звільнено від обов`язку сплати пені та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів на період дії карантину та воєнного стану.

Відповідно до положень статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

На думку суду, встановлені обставини щодо прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків, що свідчить про порушення відповідачем прав позивача.

Суд погоджується з аргументами позивача стосовно обґрунтованості позовних вимог про стягнення 23 603,77 грн. заборгованості за кредитом, 0,02 грн. заборгованості по відсотках, 12 935,00 грн. заборгованості по комісії.

Водночас суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення 348,71 грн. пені, 95,33 грн. штрафу у зв`язку зі звільненням відповідача від обов`язку сплати пені та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правилами частини 9 статті 129 ГПК України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А тому судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481,00 грн. повністю покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 130, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ РІВНЕ" (33024, м. Рівне, вул. Князя Острозького 8А, кв. 23, ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри 30, ) 23 603 (двадцять три тисячі шістсот три) грн 77 коп. заборгованості за кредитом, 0 (нуль) грн 02 коп. заборгованості по відсотках, 12 935 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн 00 коп. заборгованості по комісії та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позивач (Стягувач): Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри 30, ).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРТ РІВНЕ" (33024, м. Рівне, вул. Князя Острозького 8А, кв. 23, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Суддя А.Качур