ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

25 жовтня 2022 року Справа № 926/2802/22

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Максимюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави

в особі управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Петровича Якоба, 18, код 44388619)

до Чернівецького обласного благодійного фонду допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Ясська, 1, код 21435417)

про стягнення неустойки за договором оренди нерухомого майна в сумі 50 453,92 грн та звільнення приміщення,

представники:

від позивача Іванович Л.Є.;

від відповідача не з`явився;

прокурор Кацап-Бацала Ю.М.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Керівник Чернівецької окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі управління комунальної власності Чернівецької міської ради звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецького обласного благодійного фонду допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра», в якому просить:

1) стягнути на користь Управління комунальної власності Чернівецької міської ради неустойку за договором оренди нерухомого майна від 10.04.2013 №70 в сумі 50 453,92 грн за період з 10.01.2022 по 31.07.2022;

2) зобов`язати звільнити нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10 (1 поверх, прим. 98-1 98-9) загальною площею 164,60 кв.м., шляхом повернення його управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради за актом приймання-передавання у 3-денний термін після набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Чернівецька міська територіальна громада є власниками нежитлового приміщення першого поверху житлового будинку літ. А загальною площею 164,60 кв.м., розташованого за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10, що складаються з приміщень 98-1 98-9.

10.04.2013 року департаментом економіки Чернівецької міської ради та Чернівецьким обласним благодійним фондом допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» було укладено договір оренди нерухомого майна № 70 на вказане нежитлове приміщення з метою використання його під спортивний зал. Додатковими договорами сторони продовжували строк дії договору, востаннє до 09.01.2022.

Крім того, окремими додатковими договорами було змінено орендодавця за договором оренди нерухомого майна № 70 на департамент розвитку Чернівецької міської ради як правонаступника департаменту економіки Чернівецької міської ради в частині діючих договорів оренди нежитлових приміщень, що перебувають у власності Чернівецької міської територіальної громади, а департамент розвитку Чернівецької міської ради на управління комунальної власності Чернівецької міської ради.

В зв`язку із тим, що відповідач фактично не звільнив приміщення після закінчення дії договору, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за період з 10.01.2022 по 12.07.2022 в сумі 50 453,92 грн, яку й просить суд стягнути, а також зобов`язати відповідача звільнити приміщення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2022 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 01.08.2022 прийнято позовну заяву Керівник Чернівецької окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Чернівецької міської ради до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.08.2022 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу запропоновано надати відповідь на відзив.

Ухвалою від 23.08.2022 у задоволенні клопотання Чернівецької окружної прокуратури про об`єднання справ № 926/2802/22 та № 926/3035/22 в одне провадження відмовлено; відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 06.09.2022.

Ухвалою від 06.09.2022 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 20.09.2022.

За наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу від 20.09.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.10.2022.

У судове засідання 25.10.2022 відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Згідно трекінгу Укрпошти ухвала суду від 20.09.2022 отримана відповідачем особисто 26.09.2022.

Частиною четвертою статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів без участі представника відповідача.

Присутні в судовому засіданні 25.10.2022 прокурор та представник позивача просили долучити до матеріалів справи акти обстеження нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий,10, від 23.09.2022 та 20.10.2022. Причини неподання цих доказів обґрунтовували тим, що вони не існували на час закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки прокурором обґрунтовано неможливість подання доказів, суд вирішив поновити прокурору та позивачу строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи зазначені вище акти обстеження.

Суд заслухав вступне слово прокурора, представника позивача, які просили позов задовольнити. Далі суд перейшов до дослідження матеріалів справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

10 квітня 2013 року між департаментом економіки Чернівецької міської ради (орендодавець) та Чернівецьким обласним благодійним фондом допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 70, за умовами якого орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.05.2007 року № 357/8 та заяви від 04.04.2013 року № 02/01-11-1235/0 передав відповідачу в користування нежиле приміщення загальною площею 164,6 м.кв., розташоване за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10, на першому поверсі будинку з метою використання його під спортивний зал (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 2.1. договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Положення про порядок розрахунку плати за оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, затвердженого міською радою, та на дату укладення цього договору, місячний розмір якої з врахуванням орендної плати, що є додатком до договору на дату його укладення з врахуванням ПДВ становить 1137,72 грн.

У підпункті 4.1.17 сторони передбачили, що після закінчення строку дії цього договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів передати орендодавцю за актом приймання-передання об`єкт оренди у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі майна в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Крім того, сторони договору узгодили, що у разі несвоєчасного повернення орендарем майна при припиненні або розірванні цього договору він сплачує орендодавцю додатково компенсацію за використання майна в розмірі подвійної орендної плати по день передачі його орендодавцеві за актом приймання-передання (пункт 5.6).

Вказаний договір укладено строком на два роки й одинадцять місяців, що діє з 10 квітня 2013 року до 09 березня 2016 року включно (п. 1.5. договору).

14.04.2016 сторонами укладено додатковий договір за №1, яким продовжено термін дії основного Договору до 09.02.2019 року (включно) та змінено орендну плату на 2275,43 грн.

26.02.2019 додатковим договором за № 2 продовжено термін дії Договору до 09.01.2022 року та змінено орендну плату на 3697,57 грн.

01.04.2019 між департаментом розвитку Чернівецької міської ради (орендодавець) та Чернівецьким обласним благодійним фондом допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (орендар) укладено додатковий договір про зміну орендодавця до договору оренди нерухомого майна № 70 від 10.04.2013, відповідно до якого департамент розвитку міськради є правонаступником департаменту економіки міськради в частині діючих договорів оренди нежитлових приміщень, що знаходяться у власності територіальної громади м. Чернівців.

У подальшому, 01.07.2021 між управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради та Чернівецьким обласним благодійним фондом допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (орендар) укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна № 70 від 10.04.2013, яким змінено орендодавця, а саме: департамент розвитку Чернівецької міської ради замінено на управління комунальної власності Чернівецької міської ради.

Листом від 25.10.2021 № 14/03/709 управління комунальної власності Чернівецької міської ради повідомило відповідача про припинення договору оренди нерухомого майна від 10.04.2013 року за № 70 та необхідність звільнення приміщення за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10 після закінчення терміну дії договору 09.01.2022 року. Крім того, відповідача повідомлено про те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 року за № 403, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону. Відповідачу було роз`яснено, що згідно вказаної статті Закону та пункту Порядку, орендар, який має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Також повідомлено, що у зв`язку із ненаданням відповідачем у зазначений строк заяви про продовження договору оренди та допущене прострочення сплати з орендної плати на строк більше трьох місяців, вказані порушення відповідно до ст. 19 Закону є підставою для не продовження договору.

З урахуванням наведеного відповідача повідомлено, що договір оренди підлягає припиненню з 09.01.2022 року на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з чим йому необхідно в триденний строк з дати закінчення договору оренди звільнити приміщення та передати його по акту приймання-передання (повернення з оренди) орендодавцю та балансоутримувачу, а також попереджено, що у разі не звільнення ним приміщення у встановлений строк йому буде нараховано неустойку в розмірі подвійної орендної плати за несвоєчасне звільнення приміщень з подальшим зверненням до суду щодо примусового звільнення приміщення та стягнення витрат в судовому порядку. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення вказаний лист-попереджння отримано відповідачем 28.10.2021.

У відповідь на вказаний лист орендар в порушення ст. 18 Закону та пункту 134 Порядку із пропущенням 3 місячного терміну до закінчення терміну дії договору звернувся до управління комунальної власності міськради із заявою від 28.10.2021 про продовження договору оренди.

Однак орендодавцем листом від 15.11.2021 № 14/03/844 повідомлено орендаря про відсутність підстав для продовження договору оренди та повторно зазначено, що у зв`язку із прямим порушенням Орендарем вимог ст. 18 Закону та пункту 134 Порядку та пропущенням 3 місячного терміну на подачу заяви, а також у зв`язку із систематичним порушенням договірних зобов`язань щодо строків оплати орендної плати більше 3 місяців, відповідно до ст. 19 Закону - вказані обставини є підставою для не продовження договору оренди; попереджено про необхідність звільнення приміщення в 3-денний термін після закінчення строку дії договору та передання його по акту приймання-передання, інакше орендодавцем на підставі п. 5.6 договору оренди за № 70 буде нараховуватись неустойка у розмірі подвійної орендної плати за несвоєчасне звільнення приміщення. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення вказаний лист-попереджння отримано відповідачем 19.11.2021.

30.05.2022 Чернівецькою окружною прокуратурою до управління комунальної власності Чернівецької міської ради направлено лист № 52-4733вих22 з пропозицією щодо самостійного звернення до суду з даним позовом та повідомлено, що у разі не звернення до суду самостійно окружною прокуратурою будуть вжиті заходи представницького характеру на захист інтересів держави в особі управління комунальної власності Чернівецької міської ради щодо стягнення зазначених коштів до бюджету, шляхом пред`явлення до суду відповідної позовної заяви на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

На вказаний лист окружної прокуратури Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради надіслано відповідь від 02.06.2022 року за № 14/06/835, згідно якої пред`явлення позовної заяви до відповідача не видається можливим у зв`язку із тим, що фінансові ресурси Чернівецької міської ради, які могли би бути виділені на сплату судового збору, є обмеженими, а тому в першу чергу спрямовуються на сплату судового збору за подання позовних заяв, що мають резонансний характер, заборгованість по яких сягає значних розмірів та потребує вжиття негайних заходів реагування, а також які є найбільш нагальними для захисту інтересів Чернівецької міської територіальної громади. Зазначено, що відповідно до листа фінансового управління Чернівецької міської ради від 13.04.2022 року за № 10/02/23/189, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні очікується значне недовиконання планових показників доходної частини бюджету Чернівецької міської територіальної громади на 2022 рік. Фінансування видатків буде здійснюватися в межах фінансової спроможності бюджету громади. У зв`язку із чим повідомлено Чернівецьку окружну прокуратуру, що наміру щодо звернення до суду з даною позовною заявою до відповідача управління комунальної власності Чернівецької міської ради на даний час немає з підстав зазначених вище.

Чернівецькою окружною прокуратурою листом від 01.07.2022 року № 52-5846вих-22 повідомлено управління комунальної власності Чернівецької міської ради про пред`явлення вказаної позовної заяви.

У відповідь на вказаний лист управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради листом від 04.07.2022 року за № 14/06/995 вчергове направлено до прокуратури оновлений розрахунок заборгованості станом на 04.07.2022 року та станом на 12.07.2022 року без наміру щодо самостійного звернення до суду з позовною заявою та повідомлено про те, що борг щодо сплати неустойки продовжує існувати та приміщення не повернуто.

Актами обстеження нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий,10, від 23.09.2022 та 20.10.2022, складеними представниками орендодавця: начальником відділу орендних відносин управління комунальної власності міської ради Настас Л.О., заступником начальника відділу орендних відносин управління комунальної власності міської ради Якуніною А.М. та головним спеціалістом відділу орендних відносин управління комунальної власності міської ради Суворовою Н.В., встановлено, що на момент обстеження орендоване приміщення було зачинено, приміщення та ключі від нього по акту повернення орендованого майна орендодавцю не передано.

У зв`язку з тим, що відповідач фактично не звільнив приміщення після закінчення дії договору, позивачем було нараховано до стягнення неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за період з 10.01.2022 по 12.07.2022 в сумі 50 453,92 грн.

ІV. Позиція суду по суті позовних вимог.

А. Розгляд спору по суті.

Встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору оренди нерухомого майна комунальної власності в частині повернення орендованого майна.

Відповідно до частини 1 статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Частинами 4, 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

У відповідності до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічно статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Користування майном за договором оренди є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору оренди та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмету найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносин оренди з неправомірного користування майном можуть регулюватися положеннями договорів, які визначають наслідки неправомірного користування майном та нормами законодавства, які в імперативному порядку застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання в сфері орендних відносин.

Частиною першою статті 785 ЦК України регламентовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно п.п. 4.1.17 договору оренди нерухомого майна № 70 від 10.04.2013 після закінчення строку дії цього договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів передати орендодавцю за актом приймання-передання об`єкт оренди у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі майна в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Судом установлено, що договір оренди нерухомого майна № 70 від 10.04.2013 діяв до 09.01.2022.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено: «Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.».

У матеріалах справи містяться акти обстеження об`єкта оренди від 23.09.2022 та 20.10.2022, відповідно до яких на момент обстеження приміщення та ключі від нього по акту повернення орендованого майна орендодавцю не передано.

Відповідно суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наймодавцеві об`єкт оренди після закінчення дії договору (09.01.2022).

Частиною другою статті 785 ЦК України передбачено санкцію за порушення такого зобов`язання (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення).

Крім того, у пункті 5.6 договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасного повернення орендарем майна при припиненні або розірванні цього договору він сплачує орендодавцю додатково компенсацію за використання майна в розмірі подвійної орендної плати по день передачі його орендодавцеві за актом приймання-передання.

У розумінні загальних та спеціальних норм права, санкція (неустойка) яка передбачена статтею 785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має характер тривалості у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном).

Відтак, зазначена санкція (неустойка), як така, що визначена спеціальною нормою права має певні особливості у застосуванні в порівнянні з іншими штрафними санкціями, які охоплюються загальними визначеннями статті 230 ГК України та статті 549 ЦК України.

Так, застосування частини другої статті 785 ЦК України, як особливої міри відповідальності, що визначена законодавцем за правовою природою як неустойка та має певну специфіку у застосуванні щодо непоширення на неї скороченого строку позовної давності (оскільки частиною другою передбачено право сторони стягнути таку неустойку за весь час неправомірного користування майном після припинення дії договору), а зокрема, щодо незастосування до неї положень статті 232 ГК України про припинення нарахування штрафних санкцій по закінченню 6 місяців, оскільки інше передбачено частиною другою статті 785 ЦК України.

Судом перевірено здійснені позивачем розрахунок неустойки за неповернення майна з оренди після припинення дії договору та визнано його правильним та обґрунтованим (розрахунок здійснено без врахування ПДВ).

Суд констатує, що відповідачем не надано будь-яких доказів (квитанцій) на підтвердження сплати такої неустойки.

На підставі встановлених обставин суд констатує, що в порушення умов договору та положень чинного законодавства орендар не повернув орендодавцю об`єкт оренди після припинення дії договору оренди, а, отже, позовні вимоги прокурора про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за період з 10.01.2022 по 12.07.2022 в сумі 50 453,92 грн та зобов`язання повернути нежитлове приміщення (1 поверх, прим. 98-1 98-9) загальною площею 164,60 кв.м., розташованого за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10, яке перебуває у користуванні відповідача, є обґрунтованими.

В. Наявність підстав для звернення прокурора за захистом інтересів держави.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За приписами статті 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зроблено наступні правові висновки.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Відповідно до вимог ст. 142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, які є його матеріальною і фінансовою основою, а також фінансово підтримує місцеве самоврядування. Держава гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 101, 103-6 Бюджетного кодексу України).

Натомість власні доходи забезпечують принцип самостійності бюджетів усіх рівнів, в тому числі місцевих бюджетів.

Вагомим джерелом доходів місцевих бюджетів є плата за оренду нерухомого майна.

Із встановлених вище обставин слідує, що прокурор неодноразово звертався до позивача із листом, в якому просив вжити заходи представницького характеру з метою стягнення неустойки та повернення земельної ділянки, що є предметом даного спору, в судовому порядку, проте останній у відповідь повідомляв прокурора, що такі заходи він не може вчинити у зв`язку відсутністю коштів для сплати судового збору.

Отже, позивачу було відомо про порушення інтересів держави, що являло собою неповернення об`єкта оренди у комунальну власність, проте він не вчиняв дій щодо подачі позову до суду про примусове стягнення з відповідача неустойки та повернення майна, що розцінюється судом як бездіяльність.

Відповідач не спростував обставини представництва інтересів держави, на які покликається прокурор у позові.

Відтак суд констатує, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для звернення з цим позовом до суду, оскільки через бездіяльність позивача інтереси держави могли залишитись не захищеними.

V. Висновки суду.

Таким чином, за результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що відповідач після припинення дії договору оренди у порушення вимог закону не забезпечив виконання умов договору щодо повернення нерухомого майна, а, отже, позовні вимоги прокурора про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном в сумі 50 453,92 грн та зобов`язання повернути майно підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Прокурором сплачений судовий збір в сумі 4962,00 грн згідно платіжного доручення №836 від 22.07.2022.

У відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Про понесення інших судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Чернівецького обласного благодійного фонду допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Ясська, 1, код 21435417) на користь Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Петровича Якоба, 18, код 44388619) неустойку за договором оренди нерухомого майна №70 від 10.04.2013 в сумі 50 453,92 грн за період з 10.01.2022 по 31.07.2022 за наступними реквізитами: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/00000000; код отримувача Казначейство України ЕАП; р/р UA0024405.

3. Зобов`язати Чернівецький обласний благодійний фонд допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» звільнити нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Чернівці, проїзд Парковий, 10 (1 поверх, прим. 98-1 98-9) загальною площею 164,60 кв.м., шляхом повернення його Управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради за актом приймання-передавання у 3-денний термін після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Чернівецького обласного благодійного фонду допомоги соціально-незахищеним верствам населення «Довіра» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Ясська, 1, код 21435417) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, вул. Кордуби, 21, м. Чернівці, Чернівецька область, код 02910120, р/р у форматі IBAN - UA0004946, банк ДКСУ місто Київ, МФО - 820172) 4962 грн витрат зі сплати судового збору.

5. З набранням рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення (пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2022 року.

Суддя І.В. Марущак