УХВАЛА

м. Київ

01.11.2022Справа №910/8194/21
За розглядом скарги ОСОБА_1 , Донецька область, м. Слов`янськ

на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича, м. Київ

у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс», м. Київ

про видачу судового наказу, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з`явились;

від боржника: не з`явились;

від приватного виконавця: не з`явились;

від скаржника: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

21.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Плюс" основної суми заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу №52826018ПВ від 28.12.2018 року в розмірі 207 329,36 грн, суми 3% річних в розмірі 1 346,22 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 3 524,60 грн та суми судового збору в розмірі 227,00 грн.

24.05.2021 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» основної суми заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу №52826018ПВ від 28.12.2018 року в розмірі 207 329,36 грн, суми 3% річних в розмірі 1 346,22 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 3 524,60 грн та суми судового збору в розмірі 227,00 грн.

19.09.2022 ОСОБА_1 подано до суду скаргу на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича, в якій просить суд

- визнати неправомірним та скасувати Постанову про накладення арешту на транспортний засіб Toyota Camry, рік випуску 2008, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в межах виконавчого провадження №66089266.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 розгляд скарги ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича у справі №910/8194/21 призначено на 11.10.2022.

03.10.2022 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 заяву представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Судове засідання 11.10.2022 не відбулося у зв`язку з отриманням повідомлення «Повітряна тривога» у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду від 14.10.2022 в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторін було викликано в судове засідання на 01.11.2022.

31.10.2022 до суду від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги за відсутності представника.

В судове засідання 01.11.2022 представники стягувача, боржника та приватного виконавця не з`явивились, про час та місце судового засідання повідомлялись та їх неявка відповідно до ст. 342 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича, суд дійшов висновку про закриття провадження з розгляду вказаної скарги, у зв`язку з наступним.

Подана скарга мотивована тим, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича (приватний виконавець) перебуває виконавче провадження ВП№66089266 від 14.07.2021 про стягнення з ТОВ «Спецбуд-плюс» на користь ТОВ «Київські енергетичні послуги» суми заборгованості в розмірі 1 346, 22 грн, інфляційних витрат в розмірі 3 524, 60 грн та судового збору у розмірі 227 грн на виконання виконавчого листа виданого Господарським судом міста Києва.

14.07.2021, приватним виконавцем Калинником І.В. було виненесено постанову про арешт майна боржника (ТОВ «Спецбуд-Плюс»), а саме транспортного засобу Toyota Camry, рік випуску 2008, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль).

Разом з тим, відповідно до акту про проведення електронних торгів від 21.01.2021 ВП№61938754, переможцем торгів (покупцем) вищевказаного автомобіля стала ОСОБА_1 (скаржник).

Проте, як зазначає скаржник, у встановлений законом строк вона не змогла перереєструвати автомобіль, оскільки на виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження №61938754 на виконання виконавчого листа, виданого Господарський судом міста Києва від 03.04.2020 та відповідно до даних у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на автомобілі в наявності обтяження.

У зв`язку з тим, що приватним виконавцем після звернення до нього скаржника та на момент подання скарги не знято арешту з автомобіля, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, відповідно до якої просить визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення арешту на транспортний засіб Toyota Camry, рік випуску 2008, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в межах виконавчого провадження №66089266, що перебуває у приватного виконавця Калинника І.В.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 6, 8 частини третьої статті 18 цього закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених даним законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону, особа, котра вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладаєтьсяобов`язок щодо виконання рішення.

Проте з поданої скарги вбачається, що ОСОБА_1 , яка стала переможцем електронних торгів, що підтверджується актом про проведені електронні тоги ВП№61938754 на яких реалізовано транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та яка оскаржує дії приватного виконавця не є стороною справи та виконавчого провадження №66089266 від 14.07.2021.

У звязку з тим, що скаржник не є стороною виконавчого провадження №66089266 від 14.07.2021, він не наділений процесуальним правом щодо оскарження дій приватного виконавця в порядку господарського судочинства.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що відповідно до частини першої статті 287 КАС України та частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 815/2255/16, від 27 березня 2019 року у справі № 823/359/18, від 5 червня 2019 року у справі № 676/5081/16-ц та в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні судами норм права до аналогічних правовідносинвони підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Водночас, у разі відсутності спеціальної норми, щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарги, до таких скарг мають застосовуватись положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статті 231 ГПК України.

В даному випадку, суд вважає за можливе, застосувати приписи п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яких, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на наведене, даний спір має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 231, ст. 233-235, ст. 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Провадження за розглядом скарги ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Калинника Ігора Вікторовича у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» про видачу судового наказу закрити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 02.11.2022

Суддя С. МОРОЗОВ