номер провадження справи 15/51/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 Справа № 908/546/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг Інвест, 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 349

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробниче об`єднання Ріст, 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Софіївська, буд 5

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Кабак І.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бистров Д.А., адвокат, ордер на надання правничої допомоги АР 1088114 від 04.10.2022

установив

09.03.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг Інвест, Луганська область, м. Лисичанськ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробниче об`єднання Ріст, Запорізька область, м. Вільнянськ про стягнення 1 379 919,40 грн, з яких: основний борг в розмірі 1 332 040,35 грн, пеня у розмірі 32 898,35 грн, 3% річних у розмірі 5146,12 грн, інфляційні збитки у розмірі 9834,58 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2022, справу № 908/546/22 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 17.03.2022 позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, допущених позивачем.

26.05.2022 на адресу Господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг Інвест, Луганська область, м. Лисичанськ про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30.05.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/546/22, присвоєно справі номер провадження 15/51/22. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 30.06.2022 о/об 10:30 год.

Ухвалою від 30.06.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, судове засідання відкладено на 19.07.2022.

18.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тому що позову не отримав, у зв`язку з чим не обізнаний про предмет та підстави позову.

25.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, заява про поновлення строку на подання відзиву, заява про розстрочення виконання рішення.

08.08.2022 на адресу суду надійшла уточнена заява про розстрочення виконання рішення суду та уточнення до відзиву на позовну заяву у справі № 908/546/22.

Ухвалою суду 08.08.2022 відкладено підготовче засідання на 26.08.2022.

У судове засідання на 26.08.2022 представники сторін не з`явились. У зв`язку з цим звукозапис судового засідання не здійснювався.

25.08.2022 від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі представника.

25.08.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду 26.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/546/22 до судового розгляду по суті на 06.09.2022.

06.09.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2022.

Позов заявлено з наступних підстав: між позивачем та відповідачем укладено договір поставки. На виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу товар про що свідчать видаткові накладні. Відповідачем товар не оплачено що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення основного боргу в розмірі 1 332 040,35 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 32 898,35 грн, інфляційні втрати 9834,58 грн, 3% річних у розмірі 5146,12 грн.

Позивачем подавався відзив, уточнення до відзиву в яких зазначив що враховуючи часткову оплату коштів за отриманий товар, розмір суми основного боргу становить 1 219 155,27 грн. Враховуючи умови п. 10.1 договору та настання форс-мажорних обставин пов`язаних із військовою агресією Російської Федерації проти України вважає, що сума штрафних санкцій у розмірі 47 879,05 грн нарахована безпідставно та не підлягає стягненню. Також перед відповідачем мають заборгованість інші контрагенти що спричинило несвоєчасну сплату коштів за отриманий товар перед позивачем.

Додатково відповідачем подавалась заява про розстрочення виконання рішення суду зі сплати заборгованості у розмірі 1 219 155,27 грн строком на один рік з дня ухвалення рішення за наведеним відповідачем графіком у заяві про розстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування розстрочення виконання рішення відповідач посилається на відсутність вини відповідача за неналежне виконання зобов`язання за договором через наявні форс-мажорні обставини, зупинення виробничого процесу та понесення додаткових витрат через переміщення виробничих потужностей на безпечну територію, а також несвоєчасні розрахунки контрагентів відповідача.

У судовому засіданні 04.10.2022 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Акорд.

04.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

20.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізинг Інвест» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ріст» (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 7 (договір).

Відповідно до п. п. 1.1. Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність покупця «Скло безпечне загартоване плоске, скло багатошарове (триплекс)» (Товар), згідно зі Специфікацією, яка є додатком та невід`ємною частиною договору відповідно до заявок покупця на кожну партію поставки товару, а покупець зобов`язується прийняти поставлений у його власність товар і вчасно сплатити постачальнику його вартість відповідно до умов даного договору;

Відповідно до п. п. 4.2. Оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з дня поставки товару та за умови надання постачальником усіх документів, передбачених п. 5.8. договору, якщо інші умови оплати не передбачені відповідною специфікацією, яка є додатком та невід`ємною частиною договору;

Відповідно до п. п. 5.2. Постачання товару здійснюється партіями згідно письмових заявок, покупця із зазначенням кількості та асортименту товару.

Відповідно до п. п. 7.1. Покупець зобов`язаний приймати поставлений товар у відповідності до умов цього договору та узгоджених заявок; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар в порядку та на умовах визначених цим договором або Специфікацією.

Згідно з п. п. 7.3. 7.5. Постачальник зобов`язаний: поставляти якісний товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору та узгоджених заявок.

Постачальник має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Сторони зобов`язані виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору та чинного законодавства України;

Відповідно до п. п. 8.1. За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Кожна із сторін повинна відшкодувати іншій стороні збитки, що виникли з її вини.

В межах договору між сторонами підписано специфікацію № 20-42 від 27.10.2021 щодо поставки товару на загальну вартість 569 087,30 грн та специфікацію № 21-55 від 10.11.2021 щодо поставки товару на суму 1 243 234,34 грн.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар про що свідчать видаткові накладні: № 3333 від 17.11.2021 на суму 521 433,90 грн (станом на дату подання позову обліковується прострочена заборгованість на суму 26 341, 62 грн; № 3439 від 25.11.2021 на суму 21 768,78 грн; № 3458 від 29.11.2021 на суму 265,80 грн; № 3460 від 29.11.2021 на суму 4049,58 грн; № 3461 від 29.11.2021 на суму 681 508,22 грн; № 3661 від 29.11.2021 на суму 281, 34 грн; № 3688 від 16.12.2021 на суму 26 038,21 грн; № 3908 від 30.12.2021 на суму 569 086,80 грн, усього 1 824 432,63 грн.

Видаткові накладні підписані між сторонами без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару.

Листом від 18.01.2022 відповідач просив позивача запустити у роботу продукцію по рахунку № 2155 від 10.11.2021 на суму 1 243 234,34 грн. Відповідач зобов`язувався оплату провести у найкоротші терміни.

Відповідачем товар було оплачено частково, що стало підставою для направлення позивачем на адресу відповідача претензії № 6 від 10.01.2022 та № 28 від 27.01.2022.

Доказів надання відповіді на претензії не надано.

Позивач зазначив, що за видатковою накладною № 3333 від 17.11.2021 обліковується заборгованість на суму 26 341,62 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що до подання позову ним було сплачено кошти у сумі 112 885,08 грн, про що свідчать платіжні доручення № 197 від 14.01.2022 на суму 96 000,00 грн та № 610 від 18.02.2022 на суму 16 885,08 грн, які позивачем не враховані при розрахунку суми основного боргу при подачу позову.

З урахуванням наданих документів сума основного боргу на час вирішення спору в суді становить 1 219 155,27 грн.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 266 ГК України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, як зазначено в ст. 230 ГК України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. п. 4.2. Договору зазначено, що оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з дня поставки Товару та за умови надання Постачальником усіх документів, передбачених п. 5.8. Договору, якщо інші умови оплати не передбачені відповідною Специфікацією, яка є додатком та невід`ємною частиною Договору.

Відповідачем доказів оплати коштів за отриманий товар не надано.

Позивач звернувся до суду 21.02.2022 про що свідчить конверт в якому надійшла позовна заява до суду.

У позові заявлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 1 332 040,35 грн. Однак позивачем не враховано частковою сплату відповідачем коштів у розмірі 112 885,08 грн за платіжними дорученнями № 197 від 14.01.2022 та № 610 від 18.02.2022.

За таких обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню в розмірі 1 219 155,27 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 32 898,35 грн за період з 08.12.2021 по 18.02.2022, окремо за кожною видатковою накладною.

Відповідно до п. п. 7.5. та 8.1, 8.3 договору: сторони зобов`язані виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору та чинного законодавства України. За невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Кожна із Сторін повинна відшкодувати іншій Стороні збитки, що виникли з її вини. За порушення термінів сплати вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 10% від всієї суми заборгованості.

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає розрахунок частково виконаним неправильно, а відтак присудженню з відповідача підлягає пеня в розмірі 31 467,08 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 9834,58 грн та 3% річних у розмірі 5146,12 грн за період з 08.12.2021 по 18.02.2022.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що розрахунок 3% річних позивачем виконано частково неправильно та з відповідача підлягає присудженню 3% річних у розмірі 4912,64 грн. Інфляційні втрати підлягають задоволенню в заявленому до стягнення розмірі.

Відповідач заперечив з приводу присудження до стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних з посиланням на форс-мажорні обставини.

Відповідно до п. 10.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання/часткове невиконання зобов`язань за договором у разі настання форс-мажорних обставин, до яких окрім іншого віднесено й бойові або військові дії, будь-які конфлікти та протистояння, незалежно від оголошень військового або надзвичайного стану.

Факт військової агресії російської Федерації проти України є загальновідомим та не потребує доказування, адже він став підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні» та вже підтверджений листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Суд не погоджується із запереченнями відповідача, оскільки обов`язок сплатити кошти за отриманий товар виник у відповідача до введення воєнного стану, а саме у період з 08.12.2021 по 24.01.2022. Крім того, розрахунок пені позивач здійснив за період з 08.12.2021 по 18.02.2022 окремо за кожною видатковою накладною, тобто до введення воєнного стану.

Відповідач просить розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців посилаючись на відсутність вини відповідача за неналежне виконання зобов`язання за договором через наявні форс-мажорні обставини, зупинення виробничого процесу та понесення додаткових витрат через переміщення виробничих потужностей на безпечну територію, а також несвоєчасні розрахунки контрагентів відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині вказується, зокрема про порядок і строк виконання рішення а також надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд який ухвалив рішення, визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд зазначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки повинні визначатись господарським судом.

Питання про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

Позивачем на підтвердження обставин, які на його думку, повинні бути враховані при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення надано: лист Департаменту економічної політики Львівської обласної державної адміністрації № 1-23/653 від 27.07.2022 про прийняття рішення на виконання програми Кабінету Міністрів України щодо евакуації підприємств, які знаходяться у зоні бойових дій, щодо переміщення виробничих потужностей та переведення працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «Ріст», ідентифікаційний код юридичної особи 42499898 із м. Вільнянськ Запорізької області до львівської області, за адресою вул. Стрийська 45, м. Львів; договір оренди нежитлових приміщень № 08/04/22 від 08.04.2022 за адресою м. Львів вул. Стрийська 45; договір поставки № 01/09 від 01.09.2021 відповідача з ТОВ «ТД «Гермес Трейдінг»; довідку про кредиторську заборгованість по заробітній платі вих. № 0509-1 від 05.09.2022; фінансову звітність малого підприємства станом на 30.06.2022.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 року № 2263-IX. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 23.11.2022.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0- 7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

Крім того, наявні форс-мажорні обставини, пов`язані із введенням воєнного стану є загальновідомим та нормативно врегульованим, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Хоча прострочення за договором поставки виникло до ведення воєнного стану, однак його виконання буде відбуватися з урахуванням рішення суду вже під час дії воєнного стану. Відповідач змушений був призупинити роботу і розпочати процес переміщення виробничих потужностей та перевезення працівників до іншої області.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців задовольнити.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Враховуючи обставини справи та надані докази, вимоги чинного законодавства суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а також про можливе розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців з дня ухвалення даного рішення.

Витрати зі сплати судового збору покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-80, 123, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ріст» (вул. Софіївська, буд. 5, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, ідентифікаційний код юридичної особи 42499898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг Інвест» (вул. ім. В. Сосюри буд. 349, м. Лисичанськ, Луганська область, 93113, ідентифікаційний код юридичної особи 32792524) суму основного боргу в розмірі 1 219 155,27 грн (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень 27 коп.), пеню в розмірі 31 467,08 грн (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят сім гривень 08 коп.), інфляційні втрати у розмірі 9834,58 грн (дев`ять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 58 коп.), 3% річних у розмірі 4912,64 грн (чотири тисячі дев`ятсот дванадцять гривень 64 коп.).

Розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців з дня даного ухвалення рішення у справі № 908/546/22 шляхом сплати відповідачем коштів у розмірі 1 265 369,57 рівними частинами за наступним графіком: до 04.11.2022 105 447,46 грн; до 04.12.2022 105 447,46 грн; до 04.01.2023 105 447,46 грн; до 04.02.2023 105 447,46 грн; до 04.03.2023 105 447,46 грн; до 04.04.2023 105 447,46 грн; до 04.05.2023 105 447,46 грн; до 04.06.2023 105 447,46 грн; до 04.07.2023 105 447,46 грн; до 04.08.2023 105 447,46 грн; до 04.09.2023 105 447,46 грн; до 04.10.2023 105 447,51 грн. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ріст» (вул. Софіївська, буд. 5, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, ідентифікаційний код юридичної особи 42499898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг Інвест» (вул. ім. В. Сосюри буд. 349, м. Лисичанськ, Луганська область, 93113, ідентифікаційний код юридичної особи 32792524) судовий збір у розмірі 18 980,55 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 55 коп.). Видати наказ.

У позові в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 112 885,08 грн, пені в розмірі 1431,27 грн, 3% річних у розмірі 233,48 грн, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2022 року.

Суддя І. С. Горохов