ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" листопада 2022 р. Справа № 911/1377/22

За позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", 08150, Київська область, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178

до Приватного акціонерного товариства "Броварський завод залізобетонних конструкцій", 07413, Київська область, Броварський район, село Пухівка, вулиця Набережна, будинок 13

про стягнення 134 187,77 грн за Договором розподілу природного газу № 0942017LJRBP016 від 01.01.2018

суддя Н.Г.Шевчук

без виклику представників сторін

суть спору:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулось до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Броварський завод залізобетонних конструкцій" про стягнення заборгованості за Договором розподілу природного газу № 0942017LJRBP016 від 01.01.2018 в розмірі 134 187,77 грн, з яких 123 736,30 грн основний борг, 7 268,03 грн пеня, 471,07 грн 3% річних та 2 712,37 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання за вказаним договором в частині оплати вартості наданих позивачем у квітні липні 2022 року послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення сума заборгованості, що стала підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.08.2022 відкрито провадження у справі № 911/1377/22. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

30 вересня 2022 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 38 від 26.09.2022 (вх. № 13541/22) на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти існування договірних відносин між сторонами, однак зазначив, що відповідно до пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживач, що не є побутовим, має право одноразово в розрахунковому календарному році подати Оператору ГРМ заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності, що 28.07.2022 відповідачем і було зроблено. ПрАТ "Броварський ЗЗК" звернувся до Броварського відділення АТ "Київоблгаз" із заявою про зменшення величини замовленої річної потужності обсягів розподілу природного газу в поточному році споживання, однак така заява не була прийнята Броварським відділенням АТ "Київоблгаз" для коригування. За твердженнями відповідача, задоволення такої заяви призвело б до відсутності заборгованості, яку просить стягнути позивач.

21 жовтня 2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь № 17/10 від 17.10.2022 (вх. № 14815/22) на відзив, в якій позивач спростовує доводи відповідача викладені у відзиві та наголошує на тому, що положення Кодексу газорозподільних систем на які посилається відповідач не можуть до нього застосовуватись, оскільки таке право на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності споживач має у випадку замовлення річної потужності, тоді як ПрАТ "Броварський ЗЗК" не замовляло річну замовлену потужність на 2022 рік, а такий розрахунок зроблено Оператором ГРМ відповідно до фактичних обсягів споживання природного газу споживачем за попередній газовий рік.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією регулюються Законом України від 09.04.2015 № 329-VIII "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (надалі - Кодекс ГРМ), постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.

Як визначають частини перша та друга статті 40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу із замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

Так, 01.01.2018 між Публічним акціонерним товариством "Броварський завод будівельних конструкцій" (найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство "Броварський завод залізобетонних конструкцій") (Споживач) та Публічним акціонерним товариством "Київоблгаз" (найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз") (Оператор ГРМ) було укладено Договір розподілу природного газу № 0942017LJRBP016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 0942017LJRBP016. Споживачу Публічному акціонерному товариству "Броварський завод будівельних конструкцій", як суб`єкту ринку природного газу присвоєно персональний ЕІС-код: 56ХО000017LJR002.

Зазначена заява відповідає додатку 2 до договору та підписана споживачем без будь-яких зауважень та заперечень (копія наявна в матеріалах справи).

Вказані обставини також підтверджуються відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Так, відповідно до пункту 12.2 Типового договору визначено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2080 від 07.10.2019 внесені зміни до Кодексу газорозподільних систем та відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498.

З огляду на викладене, умови Типового договору застосовуються у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, відповідно до пункту 2.1 Типового договору, за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та в порядку, визначених цим договором.

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем (пункт 2.3 Типового договору).

За умовами пунктів 5.1, 5.2 Типового договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між позивачем та відповідачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим договором.

Відповідно до абз. 3-4 пункту 5.5 Типового договору, оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Як визначено пунктом 6.1 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС.

Згідно із пунктом 6.4 Типового договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Умовами пункту 6.6 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місця послуги проводиться споживачем до десятого числа, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1 Типового договору).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання умов Типового договору було надано відповідачу в квітні - липні 2022 року послуги з розподілу природного газу на суму 125 568,46 грн, що підтверджується Актами наданих послуг з розподілу природного газу: № ОГЯ82013817 від 30.04.2022 на суму 31 392,11 грн; № ОГЯ82017767 від 31.05.2022 на суму 31 392,11 грн; № ОГЯ82021533 від 30.06.2022 на суму 31 392,11 грн та № ОГЯ82024913 від 31.07.2022 на суму 31 392,11 грн.

Звертаючись із розглядуваним позовом до суду позивач вказує, що відповідач не розрахувався за надану позивачем у квітні - липні 2022 року послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 123 736,30 грн (наявна була переплата у розмірі 1 832,16 грн), що стало підставою звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

Відповідач в свою чергу проти пред`явлених вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Мотивуючи свої заперечення відповідач послався на положення Кодексу газорозподільних систем, якими передбачено, що споживач, один раз у поточному році може скоректувати обсяги розподілу природного газу у році споживання (абз. 10 пункту 2 глави 6 розділу VI цього Кодексу). Відповідно до пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ у разі здійснення споживачем, що не є побутовим, замовлення річної потужності відповідно до абзацу десятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 цієї глави споживач, що не є побутовим, має право одноразово з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року подати Оператору ГРМ заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на поточний календарний рік.

Так, відповідач зазначив, що 28.07.2022 звернувся до Броварського відділення АТ "Київоблгаз" із заявою про уточнення величини замовленої річної потужності обсягів розподілу природного газу (б/н від 26.07.2022), якою просив АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зменшити величину замовленої річної потужності обсягів розподілу природного газу в поточному році споживання.

02.08.2022 відповідачем була отримана відповідь (вих. № 810-Сл-12981-0822) на вказану вище заяву, в якій, з посиланням на той же абзац 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, Броварське відділення АТ "Київоблгаз" зазначило, що не приймає подану заяву про корегування обсягів споживання послуг з розподілу у бік зменшення її обсягів та відмовляє у проведенні корегування величини замовленої річної потужності розподілу природного газу на 2022 рік.

За твердженнями відповідача, з огляду на звернення останнього із заявою на перегляд обсягів розподілу природного газу в бік її зменшення (приведення до фактичного обсягу споживання 2022 року) та в разі її задоволення, створилися б умови при яких, отримана позивачем плата за послуги розподілу в період січня квітня 2022 року, при корегуванні обсягів даної послуги Оператором ГРМ в бік зменшення відповідно до фактичного споживання у 2022 році, була б пропорційно розподілена на календарні місяці поточного року споживання, у зв`язку з чим, заборгованість, яку просить стягнути позивач фактично перестала б існувати. Тобто сума коштів, що перерахована споживачем у поточному році (січень-березень) покрила б фактичну вартість такої послуги у зменшених обсягах до кінця поточного календарного року споживання.

На думку відповідача, коректування обсягів розподілу природного газу у бік зменшення та фактичне приведення заявлених в 2021 році щомісячних обсягів розподілу газу до фактичного стану споживання у 2022 році, виключило б наявність у ПрАТ "Броварський ЗЗК" заборгованості за послугу з розподілу природного газу на підставі укладеного Договору, що, в свою чергу знівелювало б підстави для пред`явлення даного позову. Відмова в коректуванні обсягів розподілу природного газу, свідчить про порушення позивачем положень абзацу 10 пункту 2 глави 6 розділу VI та пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільчих систем і, як наслідок пред`явлення до відповідача не об`єктивних позовних вимог.

Окрім іншого відповідач зазначив, що ПрАТ "Броварський ЗЗК" вважаючи відмову в проведенні коректування обсягів розподілу природного газу такою, що не вiдповiдає нормам Кодексу, звернулося з вiдповiдною скаргою до Регулятора ринку енергетики Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП). Однак, станом на день направлення господарському суду даного відзиву, вiдповiдь від НКРЕКП відповідачем не отримана.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу III Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідності до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач покладені на нього обов`язки за Договором щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та надання послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу виконав належним чином, що підтверджується актами наданих послуг № ОГЯ82013817 від 30.04.2022, № ОГЯ82017767 від 31.05.2022, № ОГЯ82021533 від 30.06.2022, № ОГЯ82024913 від 31.07.2022

Судом також встановлено, що Акти наданих послуг з розподілу природного газу: № ОГЯ82013817 від 30.04.2022, № ОГЯ82017767 від 31.05.2022, № ОГЯ82021533 від 30.06.2022 підписані Оператором ГРМ та Споживачем без зауважень. Акт наданих послуг з розподілу природного газу № ОГЯ82024913 від 31.07.2022 підписано позивачем в односторонньому порядку та направлено відповідачу. Факт направлення вказаного акта на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 10.08.2022 та описом вкладення у цінний лист від 10.08.2022, наявними у матеріалах справи.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що, з урахуванням вимог пункту 6.6. договору, строк оплати за вказаними актами надання послуг настав.

Проте, доказів виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за договором матеріали справи не містять.

Згідно пункту 5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Матеріали справи не містять доказів зміни, розірвання договору у порядку передбаченому умовами договору чи визнання недійсним вказаного договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 123 736,30 грн, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем положень абзацу 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, що виразилось у відмові корегування величини річної замовленої потужності на 2022 рік, суд зазнає таке.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

У відповідності до абзаців 1, 2 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Абзацами 8, 9 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Згідно із пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі природного газу № ОГ00078025 від 30.09.2021, який підписаний позивачем та відповідачем, підтверджується факт виконання позивачем свого обов`язку покладеного на нього положеннями пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ щодо інформування споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та про розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік.

Так, відповідно до зазначеного акта № ОГ00078025 від 30.09.2021, позивачем було повідомлено споживача про величину річної замовленої потужності на поточний 2021 рік, що склала 240000,00 м куб.; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному 2021 році, що становила 20000,00 м. куб. та розраховано величину річної замовленої потужності на 2022 рік, яка склала 210 685,33 м. куб. та величину потужності, яка розрахована для місячної оплати на 2022 рік 17 557,11 м. куб.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 22.12.2021 № 2752 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Київоблгаз" (яка розміщена на офіційному порталі Регулятора) на період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн за 1 м куб. на місяць (без урахування ПДВ).

За таких обставин, розмір плати за замовлену потужність на місяць для об`єктів відповідача у період з січня 2022 року на місяць розраховано у сумі 31 392,11 грн (210685,33 м куб/12 міс. х 1,788 грн(з урахуванням ПДВ)).

Вiдповiдно до абзацу 10 пункту 2 глави б розділу VI Кодексу ГРМ споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рiк, яке здiйснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річноп замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподiльнiй зонi вiдповiдного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Оскільки споживач ПрАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" не замовляв рiчну замовлену потужність на 2022 рiк, жодних уточнюючих заявок до 20 жовтня 2021 року на величину рiчної замовленої потужності не подавав, Оператор ГРМ здiйснив нарахування вартостi наданих послуг розподілу природного газу вiдповiдно до розмiру рiчноп замовленої потужності, розрахованої у вiдповiдностi до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ на пiдставi фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року.

У відповідності до положень Кодексу ГРМ можливість уточнення (збільшення /зменшення) величини замовленоп рiчної потужності на поточний календарний рік одноразово з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року для споживача, що не є побутовим, передбачена пунктом 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в якому зазначено, що право подати таку заявку на уточнення річної замовленої потужності передбачено у разі здійснення споживачем, що не є побутовим, замовлення річної потужності відповідно до абзацу 10 пункту 2 або абзацу 2 пункту 5 цієї глави.

Отже, Кодексом ГРМ чітко передбачено умови та порядок надання споживачу можливості коригування річної замовленої потужності на поточний календарний рік.

Як підтверджується фактичними обставинами справи та наданим актом приймання передачі природного газу № ОГ00078025 від 30.09.2021 ПрАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" не замовляло річну замовлену потужність на 2022 рік, а тому підстав для такого коригування не вбачається.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 7 268,03 грн пені, 471,07 грн 3% річних та 2 712,37 грн інфляційні втрати, розрахованих за несвоєчасну оплату послуг наданих у квітні липні 2022 року.

Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт договору узгоджується з положеннями статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", за змістом якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що хоч у розрахунку початок періоду нарахувань визначено без урахування статті 253 Цивільного кодексу України, проте сам розрахунок здійснено арифметично вірно, тож вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 268,03 грн пені, 471,07 грн 3% річних та 2 712,37 грн інфляційних є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Броварський завод залізобетонних конструкцій" (07413, Київська область, Броварський район, село Пухівка, вулиця Набережна, будинок 13, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська область, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178, ) 134 187 (сто тридцять чотири тисячі сто вісімдесят сім) грн 77 коп. (з яких 123 736,30 грн основний борг, 7 268,03 грн пеня, 471,07 грн 3% річних та 2 712,37 грн інфляційні втрати) та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 02.11.2022