ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. Справа № 916/1788/22
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/1788/22 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ел. пошта представника Кобилецького В.В.: urproekt2005gmail.com; тел. представника - Кобилецького В.В.: ) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 155079,44грн, де 146270грн заборгованості з орендної плати, 8809,44грн комунальні платежі,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) 15.11.2021 укладено договір оренди нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 площею 36.9 кв.м., та цією ж датою фактично передано приміщення орендарю за актом приймання-передачі. Відповідно до п.5.1. розмір місячної орендної плати складає в еквіваленті 1,0 тисячу доларів США на 01 число кожного місяця за міжбанківським курсом. Позивач вказує, що відповідач на момент передачі приміщення сплатив йому 2 тисячі доларів СІІІА за перший місяць оренди та заставну суму. За січень та лютий 2022 року орендарем було сплачено 56768,12 грн. За твердженням позивача, орендна плата за березень - липень 2022р здійснена не була, угоди про зменшення орендної плати між сторонами не укладалось, внаслідок чого за період березень-липень 2022 виникла заборгованість з орендної плати у сумі 146270 грн, а саме: за березень 2022 29254 грн, за квітень 2022 - 29254 грн, за травень 2022 29254, за червень 2022 - 29254 грн, за липень 2022 29254 грн. Крім того, позивач відзначає, що відповідно п.5.2. договору оренди плата за комунальні послуги не включається до орендної плати та сплачується орендарем самостійно, чого відповідачем зроблено не було взагалі, що спричинило появу заборгованості у сумі 8809,44грн. Заборгованість за комунальні платежі погашено позивачем самостійно 19.07.2022.

Відповідачем подано до справи відзив на позов від 20.09.2022 за вх.№20184/22, де відповідач просить суд: поновити строк для подання відзиву на позовну заяву; продовжити строк для надання відзиву; допитати в судовому засіданні в якості свідків представника відповідача - ОСОБА_3 щодо обставин прибуття 25.07.2022 до приміщення АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 щодо обставин прибуття 01.07.2022 та 25.07.2022 до приміщення АДРЕСА_4 ; розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Так, в обґрунтування вимог щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача, відповідач послався на те, що визнає обставини укладання вищезазначеного договору оренди з позивачем, визнає обставини передачі 15.11.2021 позивачу готівкових коштів у загальній сумі 2000 доларів США (1 000 дол. США за 1-й місяць і 1000 дол. США в якості застави) та перерахування позивачу в якості оплати у січні-лютому 2022 коштів на загальну суму 56768,12 грн. Відповідач вказує, що не погоджується з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем, заперечує проти наведених позивачем правових підстав позову та наявності заборгованості за орендне користування приміщенням. Відповідач стверджує про належне виконання своїх обов`язків за договором до 24.02.2022, тобто до дня виникнення форс-мажорних обставин через військовий напад РФ на Україну, що стало для нього непереборною перешкодою продовжувати роботу в квітковій крамниці в орендованому приміщенні та виконувати свої обов`язки як орендаря. За словами відповідача, якби не форс-мажорні обставини, відповідач продовжував би працювати та належно виконувати свої обов`язки за договором оренди, бо саме для цього орендував приміщення, вкладав понад 300000 грн у його поточний ремонт, придбання та встановлення спеціального обладнання. Також, відповідач зазначає, що ТПП України довідкою за №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в країні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. ТПП України підтверджує, що вищезазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, іншим зобов`язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідач вказує, що про початок військових дій дізналася, перебуваючи за межами країни (23.02.2022, вилетівши авіарейсом «Одеса - Дубай»), де й залишається до сьогоднішнього дня через вищевикладені обставини та стан вагітності; від початку військової агресії відповідач, ні до України, ні до Києва не поверталася з міркувань власної безпеки та безпеки своєї майбутньої дитини, оскільки, у тому числі, орендоване приміщення розташоване у Голосіївському районі столиці неподалік вулиці Кільцева автодорога, за якою відбувалися активні бойові дії.

Поряд із цим, відповідач зазначає, що згідно з положеннями пункту 5.1 договору оренди розмір місячної орендної плати складає еквівалент 1,0 тис доларів США на 01 число кожного місяця за міжбанківським курсом, а отже, згідно з відомостями веб-ресурсу https://minfin.com.ua про курс гривні України до долару США, орендна плата у перерахунку на гривню мала становити: за листопад 2021 року (період 15.11.2021-15.12.2021) 26400 грн; за грудень 2021 року (період 16.12.2021-15.01.2022) 27330 грн; за січень 2022 року (період 16.01.2022-15.02.2022) 27400 грн; за лютий 2022 року (період 16.02.2022-15.03.2022) 28490 грн, але з урахуванням настання з 24.02.2022 обставин непереборної сили (форс-мажор) розмір орендної плати за лютий 2022 року (період 16.02.2022 - 23.02.2022) складатиме 8140 грн. Звідси, відповідач дійшла висновку про те, що за період з 15.11.2021 по 23.02.2022 вона згідно з договором оренди повинна була сплатити орендну плату на загальну суму 89270 грн та належним чином виконала свій обов`язок щодо сплати цих платежів, а саме: за період з 15.11.2021 по 23.02.2022 відповідач готівкою передала та перерахувала на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти на загальну суму 109568 грн. Крім того, відповідач вважає, що оскільки передала позивачу 15.11.2021 заставну суму в розмірі 1000 доларів США, починаючи з 24.02.2022 існує переплата відповідача по орендних платежах в сумі 20298 грн, з яких позивач і сплатив комунальні платежі за період з 15.11.2021 по 23.02.2022.

Відповідач наголошує на тому, що з 24.02.2022 через військову агресію РФ фізично (як ФОП - безпосередній працівник крамниці), технічно (бо перебувала і перебуває за кордоном України), економічно (зникнення попиту на квіткову продукцію, зупинення роботи гуртових постачальників квітів та взагалі припинення ввезення квітів в Україну) втратила можливість здійснювати підприємницьку діяльність з продажу квітів, отримувати відповідний дохід та виконувати свої обов`язки як орендаря зі сплати орендних і комунальних платежів. За твердженням відповідача, мало місце одностороннє розірвання договору оренди позивачем з 17.03.2022 шляхом скерування позивачем 17.02.2022 повідомлення відповідачу, тому відповідач втратила ще й юридичну можливість користуватися приміщенням.

Відповідач зазначає, що їй стало відомо, що позивач спеціально утримує належні їй речі в приміщенні та не дає їх вивезти, а умовою вивезення речей позивач вказав сплату сум заборгованості по оренді та комунальних платежах, демонтаж встановленого відповідачем обладнання в приміщенні (системи кондиціювання, скла та ін.), хоча такі дії позивача є незаконними, самоправними та такими, що протирічать умовам чинного до 17.03.2022 Договору оренди. Як вказує відповідач, позивач з метою унеможливлення доступу до приміщення та вивезення відповідачем належних йому речей (стелажі, вази, дерев`яний стіл, система охолодження повітря та ін.) замінив замки в приміщенні, факт чого встановлено 01.07.2022 та 25.07.2022 ОСОБА_4 та представником відповідача при спробі вивезення речей ФОП ОСОБА_2 (01.07.2022) та фіксації даного факту 25.07.2022. Відповідачу також відомо, що позивачем на інтернет-майданчику «ОЛХ» (ТОВ «ЄМАРКЕТ УКРАЇНА») 15.06.2022 розміщено оголошення про здачу в оренду даного приміщення. Викладене, на думку відповідача, також підтверджує відсутність (вже раніше з 17.03.2022 розірваних позивачем) договірних (орендних) відносин між сторонами спору, фактичне повернення позивачем приміщення, розпорядження ним (пошук орендарів, заміна замків, укладання 28.08.2022 нового договору оренди даного приміщення для розміщення квіткової крамниці), а вимоги позивача до відповідача про передачу приміщення носять формальний характер та скеровані на створення штучних умов нібито наявності чинного договору оренди та продовження користування приміщенням ОСОБА_5 з метою нарахування та стягнення сум за "неіснуючу оренду". Це підтверджується також усним спілкуванням і смс-листуванням у месенджерах "Телеграм", "Вотс Ап" як безпосередньо відповідачем та і його представником з ФОП ОСОБА_1 та її представником Кобилецьким В.В.

Щодо клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, продовження строку для надання відзиву суд зазначає про наступне.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.08.2022 за вх.№12914/22 ухвалу суду від 01.08.2022 про відкриття провадження у справі не було вручено відповідачу, оскільки у зв`язку з початком 24.02.2022 РФ військових дій, відповідач перебував та перебуває за кордоном. Відповідно до відомостей з особистого кабінету підсистеми (модуля) ЄСІТС «Особистий кабінет» (картки про рух документу, реєстраційної картки) клопотання представника відповідача від 29.08.2022 про надання доступу до електронної справи №916/1788/22 в підсистемі «Електронний суд», переведення в електронну форму процесуальних та інших документів по вказаній справі, надання їх для ознайомлення зареєстровано в суді 30.08.2022.

При цьому, згідно ухвали суду від 01.08.2022 про відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено судом строк: п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для реалізації процесуального права на подання відзиву на позов.

Відповідно до положень ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.1 ст.113, ч.ч.1, 2 ст.114 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.2, 3, 6 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на те, що відповідач з об`єктивних причин не зміг отримати ухвалу суду про відкриття провадження у справі, оскільки у зв`язку зі збройною агресією РФ перебував за межами України, суд вбачає підстави для поновлення відповідачу строку на подання до суду відзиву на позов.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.9 ст.252 ГПК України, оскільки справа розглядається у порядку спрощеного провадження, свідки не можуть бути викликані у судове засідання, звідси, не може бути судом задоволено клопотання відповідача про допит у судовому засіданні в якості свідків представника відповідача - ОСОБА_3 щодо обставин прибуття 25.07.2022 до приміщення АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 щодо обставин прибуття 01.07.2022 та 25.07.2022 до приміщення АДРЕСА_4 .

Розглянувши викладене у відзиві клопотання відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд встановив, що заявник не навів належного обгрунтування та не подав доказів нагальної потреби проведення у даній справі судового засідання із викликом сторін, з огляду на реалізацію сторонами права на подання до суду наявних у сторін доказів та викладення ними їх правових позицій, зважаючи на те, що в Україні триває воєнний стан, введений 24.02.2022. Враховуючи викладене, клопотання відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволенню судом не підлягає.

21.09.2022 за вх.№20315/22 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де позивач вказує, що відзив на позовну заяву не відповідає вимогам ст.165 ГПК України, а саме: в ньому відсутні найменування (ім`я) позивача, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, поштовий індекс, місце проживання чи перебування відповідача не відповідає даним, вказаним в ЄДРПОУ, тому у суду відсутні підстави для того, щоб брати відзив до уваги. Позивач вважає, що за положеннями ч. 1 ст. 617 ЦК України можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому, а також, що сторона повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи і кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили. Позивач відзначає, що відповідач жодного разу не зверталась до позивача та не повідомляла про настання для неї форс-мажорних обставин, які є підставою для несплати орендної плати чи, принаймні, її зменшення. Також позивач вважає, що договір оренди не передбачає права на одностороннє розірвання договору оренди, отже таке розірвання можливе за згодою сторін або за рішенням суду, та представником відповідача не надано жодного допустимого доказу, який би підтверджував факт розірвання договору оренди. За твердженням позивача, сплата комунальних платежів відповідачем не підтверджується жодним доказом. Заставна сума перераховується орендодавцю як забезпечення виконання орендарем умов договору, а якщо вони порушуються, право власності на заставу переходить до орендодавця, іноді в повній сумі, іноді в тій її частині, що покриває прямі збитки, наприклад у сумі збитку, завданого орендарем орендованому майну. Якщо ж зобов`язання за договором виконуються орендарем повністю і сумлінно, то сума такої застави після розірвання договору оренди повертається орендарю. Позивач вважає, що заставна сума може бути використана орендодавцем для відшкодування своїх збитків по відновленню орендованого приміщення до стану, в якому воно передавалось в оренду, оскільки воно (приміщення) було переплановане та перебудоване орендарем без згоди орендодавця. Крім того, позивач зазначає, що надані представником відповідача докази нібито заміни замків та неможливості користуватися орендованим приміщенням від 25.07.2022 не підтверджують факту неможливості користування орендованим приміщенням до кінця липня 2022 року (період стягнення орендної плати). На думку позивача, із вказаних доказів взагалі неможливо встановити час та місце їх створення, їх відношення до орендованого приміщення та сторін у справі. Позивач стверджує також, що у справі взагалі відсутні докази звернення орендаря до орендодавця щодо неможливості користування орендованим приміщенням за період, який входить до предмету спору.

26.10.2022 за вх.№23861/22 відповідач подав до справи заперечення на відповідь на відзив, в якому, крім раніше викладеного у відзиві на позов, зазначив, що відзив на позовну заяву представником відповідача формувався та направлявся за допомогою підсистеми (модулю) Особистий кабінет ЄСІТС. Усі необхідні відомості, у тому числі щодо назви, найменування, адрес. П.І.Б. сторін та ін. зазначалися під час введення даних до ЄСІТС. Наявність певних недоліків не виключена через можливий технічний збій в роботі комп`ютерного обладнання під час формування та відправлення через ЄСІТС вказаної заяви по суті відповідачу, позивачу та до суду в електронному вигляді (під час перебування адвоката в укритті за відсутності належного інтернет-з`єднання). У подальшому вжито заходів до їх усунення. Відповідач вказує, що викладені обставини, а також ті, що наведені у відзиві, а саме, що відповідно до відомостей з особистого кабінету підсистеми (модуля) ЄСІТС «Особистий кабінет» (картки про рух документу, реєстраційної картки) клопотання представника відповідача від 29.08.2022 про надання доступу до електронної справи №916/1788/22 в підсистемі «Електронний суд», переведення в електронну форму процесуальних та інших документів по вказаній справі, надання їх для ознайомлення зареєстровано в суді 30.08.2022, а документи (матеріали справи) доставлено до Особистого кабінету відповідача 02.09.2022 пояснюють поважність причин пропуска строку та обгрунтовують підстави та прохання його поновлення та продовження. Відповідач повідомив також, що не стверджує про те що форс-мажор є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, довідка ТПП України лише один із доказів виниклих обставин непереборної сили. Відповідач стверджує про належне виконання своїх обов`язків за Договором до 24.02.2022, тобто до дня виникнення форс-мажорних обставин через військовий напад РФ на Україну, що стало для нього непереборною перешкодою продовжувати роботу в квітковій крамниці в орендованому приміщенні та виконувати свої обов`язки як орендаря, якби не форс-мажорні обставини, відповідач продовжував би працювати та належно виконувати свої обов`язки за договором оренди, бо саме для цього орендував приміщення, вкладав понад 300000 грн у його поточний ремонт, придбання та встановлення спеціального обладнання. Крім того, відповідач відзначає, що повідомляла позивача про обставини непереборної сили, що через це виникли для неї, в усних (телефонних) розмовах.

Відповідач вважає хибним твердження представника позивача про те, що представником відповідача не надано жодного допустимого доказу, який би підтверджував факт розірвання договору оренди. Електронна копія такого доказу (фото екрану мобільного телефону із зображенням СМС-повідомлення від Позивача з твердженням про розірвання договору оренду з 17.03.2022, підписана кваліфікованим електронним підписом у підсистемі (модулі) Особистий кабінет ЄСІТС, надавалася суду разом із відзивом.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/1788/22 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 01.08.2022 відкрито провадження у справі №916/1788/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотання відповідача про долучення доказів до справи від 20.09.2022 за вх.№20106/22, від 19.09.2022 за вх.№19906/22, від 16.09.2022 за вх.№19758/22, про надання доступу до електронної справи від 30.08.2022 за вх.№17871/22 були судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

15.11.2021 між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування, приміщення, що визначене у цьому договорі, та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Адреса приміщення, що орендується: АДРЕСА_5 , нежиле приміщення 035 ( перший поверх). Загальна площа приміщення, що орендується: 36,9 кв.м. В оренду також здається наступне майно, яке знаходиться у приміщенні, що орендується: в приміщенні виконано ремонт (без дефектів); туалетна кімната обладнана сантехнічним обладнанням , а саме бойлером для підігріву води, рукомийником, компактом з системою зливу; в приміщенні є окремий підвід холодної води; приміщення укомплектоване освітлювальними світильниками, вимикачами та електророзетками; приміщення оснащене протипожежною сигналізацією та протипожежним рукавом з гідрантом подачі води; в приміщенні проведене парове опалення з приладами обігріву; за приміщенням закріплені лічильники - водопостачання, опалення та електропостачання ( показники лічильника щомісяця контролюються співробітниками ЖЕК, які фіксують показники та надають квитанції на оплату комунальних послуг). Сторони домовились про такий порядок відновлення приміщення, що орендується та майна в цілому: капітальний ремонт приміщення та майна здійснюється з відома та дозволу орендодавця, поточний ремонт приміщення та майна здійснюється з відома та дозволу орендодавця (п.п.1.1., 1.2., 1.3., 1.7., 1.8. договору).

Згідно п.2.1. договору від 15.11.2021 приміщення, що орендується, надається орендарю для квіткового магазину.

Приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендарем протягом одного дня з дня підписання договору оренди. У момент підписання Акту прийому-передачі орендодавець передає орендарю ключі від приміщення, що орендується (п.п.3.1., 3.2. договору від 15.11.2021).

Відповідно до п.4.1. договору від 15.11.2021 строк оренди приміщення, що орендується, складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за актом прийому-передачі.

Розмір місячної орендної плати складає: еквівалент 1,0 тис. дол. США на 01 число кожного місяця за міжбанківським курсом. Плата за комунальні послуги не включається до орендної плати та сплачується орендарем самостійно. Копія платіжки про сплату комунальних послуг надається орендодавцю через електронний зв`язок. Орендна плата сплачується орендарем на протязі 2 банківських днів з дня отримання рахунку методом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця. На момент підписання цього договору, орендар вносить залогову суму, в розмірі місячної орендної плати. Усі витрати за користування комунальними послугами, телефонами, послугами інтернет оплачуються орендарем самостійно. У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення приміщення та майна за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою та комунальними послугами, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (якщо такі передбачені цим договором) (п.п.5.1., 5.2., 5.3., 5.5., 5.6., 5.7. договору від 15.11.2021).

Згідно п.7.1. договору від 15.11.2021 орендар зобов`язаний не здійснювати без письмової згоди орендодавця перебудову та перепланування приміщення.

Відповідно до п.п.10.5., 10.6. договору від 15.11.2021 він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору, а також у разі невиконання іншою стороною обов`язків передбачених цим договором. Орендодавець чи орендар має право розірвати цей договір попередивши іншу сторону за один місяць наперед.

Фактично майно за договором від 15.11.2021 було передано орендарем орендодавцю за актом приймання передачі приміщень від 15.11.2021.

08.07.2022 позивачем була надіслана відповідачу претензія з вимогою оплатити комунальні послуги та орендні платежі, повернути підписаними бухгалтерські документи щодо виконання умов договору, відновити орендоване приміщення, тобто привести до стану, в якому воно було передано в оренду шляхом сплати вартості відновлення останнього згідно з кошторисом, після погашення заборгованості звільнити приміщення від своїх речей. Одночасно із претензією надіслано рахунок фактуру №СФ від 08.07.2022 про оплату оренди приміщення за березень липень 2022 на суму 180505грн, рахунок на оплату житлово-комунальних послуг по об`єкту оренди за червень 2022 №22 на суму 8809,44грн.

Заборгованість по об`єкту оренди за комунальні послуги була оплачена позивачем на суму 8809,44грн за платіжним дорученням №65 від 19.07.2022.

Так, відповідачем по договору від 15.11.2021 було сплачено на користь позивача: 26400грн заставної суми згідно прибуткового касового ордеру №1 від 15.11.2021, 26400 грн орендної плати за період з 16.12.2021 по 15.01.2022 згідно прибуткового касового ордеру №2 від 15.11.2021.

Також відповідачем було сплачено 56768 грн орендної плати, що підтверджується банківськими виписками АТ «Правекс Банк» за 03.02.2022 04.02.2022, 20.01.2022 31.01.2022.

Крім того, відповідачем подано до суду заяву свідка ОСОБА_4 від 16.09.2022, в якій зазначено наступне. ОСОБА_2 у телефонному режимі звернулась до ОСОБА_4 з проханням про допомогу у демонтажі та вивезенні належного їй обладнання разом з іншими речами з приміщення за адресою: АДРЕСА_6 . Отримавши поштовим зв`язком ключі, ОСОБА_4 01.07.2022 з метою огляду приміщення, оцінки обсягів робіт з демонтажу та вивезення частини речей Фоміної прибув до об`єкту оренди за допомогою ключа-пропуску, однак, увійти не зміг, оскільки ключ не підійшов до дверей, на яких містилось оголошення про оренду приміщення та номер засобу зв`язку, зателефонувавши на який, свідок отримав номер телефону власниці приміщення, у якої взнав, що замки в приміщенні змінені та приміщення здається в оренду, забрати свої речі ОСОБА_2 зможе лише після того, як оплатить заборгованість, погодить умови демонтажу свого обладнання, приведе у первісний стан приміщення. 25.07.2022, на прохання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 разом з представником відповідача ОСОБА_3 прибули до приміщення АДРЕСА_4 з метою фіксації факту зміни замків у приміщенні та задокументували встановлені ними факти про зміну замків та наявність на дверях оголошення про оренду приміщення.

21.09.2022 за вх.№20361/22 до суду від позивача надійшло заперечення, в якому позивач просить суд визнати заяву свідка ОСОБА_4 неналежним та недостовірним доказом. В обґрунтування заявленого позивач послався на те, що відповідно до ч.2 ст.87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. За умовами п.5.7. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення приміщення та майна за актом прийому-передачі включно, з огляду на що повернення орендованого майна або неможливість користування ним можуть бути підтверджені актом, підписаним сторонами договору оренди або їх представниками. Позивач вказує, що 01.07.2022 ні орендар, ні його представник не звертались до орендодавця з приводу неможливості користування орендованим майном; ніяких актів з цього приводу сторонами не складалось. Позивач вказує, що заява свідка ОСОБА_4 , який не є ні орендарем, ні його представником не може бути належним доказом неможливості користування орендованим приміщенням.

Відповідно до ч.9 ст.252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

Звідси, відсутні підстави для виклику свідка ОСОБА_4 .

Згідно ч.2 ст.87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що відповідачем не доведено доказів належного уповноваження Підгурського І.В. на представництво інтересів та здійснення від імені ОСОБА_2 юридично значимих дій з приводу взаємовідносин по договору оренди від 15.11.2021.

Поряд із цим, судом досліджено обставини, про які зазначено ОСОБА_4 у заяві свідка від 16.09.2022, та оцінку йому буде надано судом у мотивувальній частині даного рішення у сукупності з іншими доказами по справі з урахуванням положень ч.9 ст.252 ГПК України.

Так, у довідці №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтвердило, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також до справи подано листування сторін у телеграм з приводу звільнення орендованого приміщення та звільнення його від речей орендаря, з метою чого орендар просив надати йому доступ до орендованого приміщення.

Поданий відповідачем акт від 25.07.2022 не може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки складений у присутності двох осіб, які не є незаінтересованими щодо однієї зі сторін спору, та підписаний ними ж.

Крім того, відповідачем подано до справи роздруківку з Телеграм-мессенджера вимоги позивача від 20.06.2022 про передання об`єкта оренди за актом приймання-передачі, в якій зазначено, про надсилання позивачем відповідачу раніше 17.02.2022 повідомлення про розірвання договору оренди з 17.03.2022.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом, вимога про повернення орендованого майна від 20.06.2022, яка міститься у листуванні сторін у Вотсап від 27 червня, не містить повідомлення про розірвання договору, а лише про передачу майна орендодавцю та підписання акту приймання-передачі. Наявне у вказаній вимозі посилання на надсилання 17.02.2022 відповідачу повідомлення про розірвання договору оренди з 17.03.2022 не підтверджено доказами належного отримання відповідачем саме повідомлення про розірвання договору.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Наразі, п.10.6. договору оренди від 15.11.2021 передбачає, що орендодавець чи орендар має право розірвати цей договір, попередивши іншу сторону за один місяць наперед. Між тим, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про розірвання договору від 17.03.2022, з огляду на що у такому випадку не вбачається дотримання позивачем вимог п.10.6. договору оренди від 15.11.2021, тому відсутні підстави стверджувати про реалізацію таким чином позивачем права на одностороннє ініціювання розірвання договору у порядку, що ним передбачений.

Так, 08.07.2022 позивачем поштою із описом вкладення було надіслано відповідачу претензію, зокрема, щодо відновлення об`єкту оренди до первісного стану та звільнення орендованого приміщення після погашення заборгованості по орендним платежам. Із тексту претензії вбачається, що позивач не має наміру продовжувати із відповідачем орендні правовідносини, що можна трактувати як намір розірвати договір оренди. Зважаючи на те, що таке повідомлення має відбутись за місяць до бажаної дати розірвання, то можна стверджувати у будь-якому разі про розірвання договору лише після 08.08.2022.

Звідси, суд вбачає правомірним нарахування позивачем до стягнення з відповідача орендної плати за березень липень 2022.

До того ж, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем комунальних платежів.

Як встановлено судом вище, відповідачем було сплачено на користь позивача по договору від 15.11.2021 52800 грн за прибутковими касовими ордерами №№1, 2 від 15.11.2021.

Також відповідачем було сплачено 56768 грн орендної плати за січень-лютий 2022, що підтверджується банківськими виписками АТ «Правекс Банк» за 03.02.2022 04.02.2022, 20.01.2022 31.01.2022.

Між тим, за березень-липень 2022 позивачем було нараховано орендної плати у сумі 146270 грн. З врахуванням проведеної відповідачем 15.11.2021 за прибутковими касовими ордерами №№1, 2 оплати в сумі 52800 грн, сума нарахованої орендної плати має зменшитись та складає - 93470 грн.

Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч.1 ст.607, ч.1 ст.617 ЦК України).

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ч.ч.4, 6 ст.762 ЦК України).

Так, у довідці №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року; ТПП підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, в період з 24.02.2022 до теперішнього часу мають місце форс-мажорні обставини, за які відповідач не відповідав, з підстав чого до спірних правовідносин щодо нарахування орендної плати може бути застосовано положення ч.6 ст.762 ЦК України, а з огляду на те, що відповідач самостійно здійснює індивідуальну підприємницьку діяльність (протилежного суду не доведено) та з 23.02.2022 перебуває за межами території України, наявні підстави для звільнення відповідача від оплати орендної плати в період з березня по липень 2022.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 146270грн заборгованості по орендній платі задоволенню судом не підлягає.

Як встановлено судом вище, протягом періоду з 24.02.2022 по теперішній час відповідач не користувався орендованим приміщенням, не міг користуватись комунальними послугами, стягнення вартості яких з відповідача за вказаний період вимагає позивач у сумі 8809,44грн, з огляду на що позовна вимога позивача про стягнення вказаної суми вартості комунальних витрат задоволенню судом не підлягає.

Поряд із цим, суд не приймає до уваги свідчення ОСОБА_4 , викладені ним у заяві свідка від 16.09.2022, оскільки відсутні докази, що свідчили б на користь того, що вказана особа не є зацікавленою особою стосовно відповідача.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2481грн, 18000грн витрат на послуги адвоката, які в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України відносяться за рахунок позивача у зв`язку з відмовою судом у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ел. пошта представника Кобилецького В.В.: urproekt2005gmail.com; тел. представника - Кобилецького В.В.: ) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 155079,44грн.

2. Покласти на Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 судові витрати по справі з оплати судового збору в сумі 2481грн, на послуги адвоката в сумі 18000грн.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.11.2022.

Суддя І.А. Малярчук