ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
01.11.2022 року м. Дніпро Справа № 904/4134/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)
суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватної фірми "Нік АН" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Приватної фірми "Нік АН" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Загинайко Т.В.) від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20
за позовом Фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про визнання права власності, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 07.12.2020 позов задоволено в повному обсязі; визнано за фізичною особою-підприємцем Кузьміновим Володимиром Олександровичем право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м., Б-бокси, площею 44,7 кв.м., В - склад, площею 28,7 кв.м., Г - склад, площею 28,3 кв.м., Е - металевий сарай, площею 1220 кв.м., Ж - навіси, площею 2396 кв.м., Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв.м., №1-3, 1 - споруди (ворота, огорожа, мостіння), по вулиці Набережна Заводська, 110, в м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2-Б, офіс 34, ідентифікаційний код 42095880) на користь Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 250,36 грн.,; стягнуто з Приватної фірми "Нік Ан" (49128, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська , будинок 92, ідентифікаційний код 20225362) на користь Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 250,36 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 у справі № 904/4134/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.10.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 904/4134/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20:

- позов задоволено;

- визнано за фізичною особою-підприємцем Кузьміновим Володимиром Олександровичем право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м., Б-бокси, площею 44,7 кв.м., В - склад, площею 28,7 кв.м., Г - склад, площею 28,3 кв.м., Е - металевий сарай, площею 1220 кв.м., Ж - навіси, площею 2396 кв.м., Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв.м., №1-3, 1 - споруди (ворота, огорожа, мостіння), по вулиці Набережна Заводська, 110, в м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01);

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" (49000, м. Дніпро, вул. Симферопольська, б.2-Б, офіс 34; ідентифікаційний код 42095880) на користь Фізичної особи-підприємеця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 36 коп. - витрат по сплаті судового збору;

- стягнуто з Приватної фірми "Нік АН" (49128, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 92; ідентифікаційний код 20225362) на користь Фізичної особи-підприємеця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 36 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Приватна фірма "Нік АН", в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022р. у справі № 904/4134/20:

- апеляційну скаргу Приватної фірми "Нік АН" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20 задоволено;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20 скасовано;

- ухвалено нове рішення;

- у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича відмовлено;

- судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладено на фізичну особу - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича;

- стягнуто з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на користь Приватної фірми "Нік АН" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 33 751,08грн.

До Центрального апеляційного господарського суду від Приватної фірми "Нік АН" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, згідно з якою просить:

- стягнути з Кузьмінова Володимира Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватної фірми «Нік Ан» () судові витрати в розмірі 106 001,45 грн. (з яких 58001,45 грн. є витратами зі сплати судового збору, а 48000,00 грн. - витратами на професійну правничу допомогу);

- стягнути з Кузьмінова Володимира Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України недоплачений при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 р. у справі № 904/4134/20 судовий збір в розмірі 20751,08 грн.;

- скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 р. у справі № 904/4134/20.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2022р. призначено заяву до розгляду в судове засідання на 01.11.2022 о 14:15 год.

Позивач у відзиві на заяву та у судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, зокрема:

- в частині скасування заходів забезпечення позову, яке може здійснити лише суд першої інстанції як суд, який вжив відповідні заходи забезпечення позову, та яке не вирішується шляхом ухвалення додаткового судового рішення, враховуючи положення ч. 1 ст. 244 ГПК України, яка містить у цьому випадку вичерпний перелік питань для вирішення судом;

- в частині стягнення з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 48000,00 грн., посилаючись на відсутність при зверненні з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Приватна фірма "Нік АН" понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Докази понесених витрат були надані відповідачем-2 лише при розгляді справи Верховним Судом. До суду першої та апеляційної інстанцій відповідач-2 жодних доказів понесених витрат на подавав та у заявах по суті спору в судах першої та апеляційної інстанцій також не зазначав про намір подати суду відповідні докази.

Відповідачі та треті особи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час ті місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши наявні матеріали справи, заяву відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що вищезгадана заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Згідно з пунктом 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір, у разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 15.12.2017)» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

У відповідності до ч. 1 п. 4 ст. 282 ГПК України, приймаючи постанову, судом апеляційної інстанції здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції; новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Приватною фірмою "Нік АН" було сплачено судовий збір у сумі 13 000,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020р. у справі № 904/4134/20 згідно квитанції № 0.0..1 від 17.12.2020р. (а.с. 97, т. 3) та за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 904/4134/20 в розмірі 45 001,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 31 від 12.07.2021 (а.с. 165, т. 4), але питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору за подання Приватною фірмою "Нік АН" апеляційної та касаційної скарг на судові рішення за результатами первісного розгляду справи постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022р. у справі № 904/4134/20 не було вирішено.

Окрім того, додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2021 у справі № 904/4134/20 стягнуто з Приватної фірми "Нік АН" на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 20 751,08 грн. за подання апеляційної скарги, який було недоплачено при її поданні.

Оскільки постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022р. у справі № 904/4134/20 апеляційну скаргу Приватної фірми "Нік АН" задоволено, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсягу, сплачені Приватною фірмою "Нік АН" судові витрати по сплаті судового збору у сумі 58 001,45 грн., з урахуванням приписів п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, підлягають стягненню з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича (позивача) на користь Приватної фірми "Нік АН" (відповідача-2) у зв`язку із переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій, а також підлягає стягненню з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 20 751,08 грн. за апеляційний перегляд справи.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Учасники справи на підставі п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на правовий контекст вищенаведених норм сторона має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Згадане положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, та крім цього, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла або очікує понести в зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім цього, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Водночас, положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат, зокрема, за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій.

Натомість недотримання унормованої ГПК України процедури, відповідно до приписів, зокрема, ст. ст. 124, 129 ГПК України, є підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз відповідних норм процесуального закону засвідчує, що реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в декілька основних етапів:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Поряд із загальним правилом розподілу судових витрат, визначеним у частині четвертій статті 129 ГПК України, у частині п`ятій цієї норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Такий правовий висновок є усталеним та викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20 (904/1373/21).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно поданої відповідачем-2 до апеляційного господарського суду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат від 06.10.2022р. останній просить стягнути з з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на користь Приватної фірми "Нік АН" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 48 000,00 грн.

На її обґрунтування відповідач зазначає, що факт надання відповідачу професійної правничої допомоги в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду справи № 904/4134/20 підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правової допомоги від 03.08.2020р., підписаним між Алексєєвим Олександром Євгеновичем (Адвокат) та Приватною фірмою "Нік АН"(Клієнт).

Як вбачається з матеріалів справи, даний Акт, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2650 та посвідчення № 2312 на адвоката Алексеева О.Є., Договір про надання правової допомоги від 03.08.2020р., Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 03.08.2020р. (а.с. 223-228, Том 4), були подані Приватною фірмою "Нік АН" до Верховного Суду разом із клопотанням про стягнення судових витрат від 20.09.2021р. при розгляді касаційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 904/4134/20.

Проте, при поданні відзиву на позов та апеляційної скарги Приватною фірмою "Нік АН" не було зазначено та не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, встановивши при цьому ненадання відповідачем-2 попереднього розрахунку суми судових витрат разом з відзивом на позовну заяву, що порушило принцип змагальності сторін та позбавило позивача можливості заперечувати обґрунтованість та співмірність заявлених відповідачем судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу.

За таких обставин, виходячи з приписів ч. 1,2 ст. 124, ч. 5,8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні Приватній фірмі "Нік АН" судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 48 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021р. у справі № 904/4134/20 заяву Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про забезпечення позову задоволено; вжито заходи забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі; накладено арешт на нерухоме майно по вулиці Набережна Заводська, 110, м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), а саме автомобільну стоянку, яка складається з:

- А-1 - будинок охорони, площею 18,8 кв. м,

- Б - бокси, площею 44,7 кв. м,

- В - склад, площею 28,7 кв.м,

- Г - склад, площею 28,3 кв. м,

- Е - металевий сарай, площею 1 220 кв. м,

- Ж - навіси, площею 2396 кв. м,

- Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв. м,

- № 1-3,1- споруди (ворота, огорожа, мостіння); заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо Автомобільної стоянки, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Згідно з приписами ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022р. у справі № 904/4134/20 апеляційну скаргу Приватної фірми "Нік АН" - задоволено, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р. у справі № 904/4134/20 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсягу, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021р. у справі № 904/4134/20, підлягають скасуванню апеляційним судом.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 232-235, 244, 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватної фірми "Нік АН" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на користь Приватної фірми "Нік АН" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги у справі у сумі 58 001,45 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 20 751,08 грн. за апеляційний перегляд справи.

У стягненні з фізичної особи - підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича судових витрат на професійну правову допомогу адвоката у сумі 48 000,00грн. відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021р. у справі № 904/4134/20.

Видачу наказів, на виконання цієї додаткової постанови, згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна додаткова постанова складена 08.11.2022р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов