ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"02" листопада 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/1103/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши заяву (б/н від 26.10.2022 року) (вх.канц. № 01-40/9/22 від 31.10.2022 року) ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

31.10.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви з вимогами до Вінницької міської ради щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді:

- зупинення дії Рішення Вінницької міської ради 25 сесії 8 скликання № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборони Вінницької міської ради вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборони комісії з реорганізації шляхом приєднання Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2022 року заяву розподілено судді Міліціанову Р.В.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, заявник зазначає, що ОСОБА_2 є членом Вінницької міської територіальної громади та має намір звернутися до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про скасування рішення Вінницької міської ради № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

Відповідно до п.1.4. Статуту КНП "ВМКПБ №2" власником підприємства є Вінницька міська територіальна громада в особі Вінницької міської ради.

Позивач належить до Вінницької міської територіальної громади (яка є власником КНП "ВМКПБ №2"), що підтверджується його паспортом громадянина України, а саме: відміткою про реєстрацію місця проживання.

Крім того, за твердженнями заявника рішенням ВМР №1208 від 30.09.2022 року порушуються його права, у зв`язку з тим, що він працює на посаді лікаря-акушера-гінеколога гінекологічного відділення КНП "ВМКПБ №2" відповідно до наказу №38-Л від 25.09.1992 року.

Як зазначає заявник, у зв`язку з незаконною реорганізацією КНП "ВМКПБ №2" проводиться скорочення посади заявника в порядку п.1 ч.1 ст. 40, ст. 49-2, 49-4 Кодексу законів про працю і порушується його право на працю відповідно до ст. 43 Конституції

України.

Оскаржуване рішення відповідача порушує право членів Вінницької міської територіальної громади на отримання медичних послуг; право членів територіальної громади на участь у вирішенні питань, що безпосередньо стосуються прав та законних інтересів громади.

Крім того, питання припинення діяльності медичного закладу може вирішуватись лише через достатньо зрозумілу висловлену волю територіальної громади на це. Рішення ВМР прийнято без громадського обговорення в трудовому колективі, територіальній громаді міста Вінниці. При цьому, члени територіальної громади вже висловили свою позицію проти такого рішення, використовуючи інститути прямої демократії, в порядку ст. 142 Конституції України, тобто безпосередньо (а не тільки через орган місцевого самоврядування).

Рішення Вінницької міської ради № 1208 прийнято з грубим ігноруванням норм чинного законодавства, без дотримання положень Регламенту Вінницької міської ради, затвердженому рішенням ВМР № 42 від 04.12.2020 року щодо підготовки і розгляду радою процедурних питань на сесії, порядку внесення на сесію ради проекту рішення, його обговорення та ухвалення на сесії.

14.10.2022 року державним реєстратором було здійснено реєстраційну дію щодо КНП "Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації", проведену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За твердженнями заявника, існує обґрунтована висока вірогідність того, що державна реєстрація припинення КНП "ВМКПБ №2" як юридичної особи буде проведена до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Метою забезпечення позову, на думку заявника, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У разі реалізації процедури припинення юридичної особи, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання рішення суду та практично унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача та всіх працівників КНП "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

Надавши оцінку доказам, долученим до заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає наступне.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

При цьому, у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання судового рішення, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Як вбачається зі змісту заяви предметом позову в майбутньому у цій справі є оскарження Рішення Вінницької міської ради № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", яким, зокрема припинено юридичну особу "Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" в результаті реорганізації шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини".

Заявник поряд з іншими вимогами про забезпечення позову у цій справі заявив вимогу про зупинення дії оспорюваного рішення відповідача.

За змістом частини першої статті 137 ГПК України серед перелічених цією статтею заходів забезпечення позову відсутній такий захід як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування (Вінницької міської ради) та/або зупинення дії оскаржуваного/заперечуваного акта.

Водночас, положеннями пункту 10 частини першої статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, за змістом статті 137 ГПК України (положення частини першої якої містять вичерпний перелік заходів забезпечення позову), якщо сторона просить вжити захід забезпечення позову, що прямо не передбачений цим процесуальним законом (статтею 137 ГПК України), суд на вимогу учасника справи може вжити такий захід забезпечення, що визначений іншим нормативним актом - законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).

Тобто, визначений частиною першою статті 137 ГПК України вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.09.2021 року у справі № 910/7451/21 (пункт 22).

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії рішення Вінницької міської ради не допускається, оскільки цей захід не належить до вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову згідно із частиною першою статті 137 ГПК України: прямо не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), як цього вимагають положення пункту 10 частини першої статті 137 ГПК України.

Подібні висновки щодо можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних актів наведені у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 року у справі №910/4445/21, які враховуються судом при розгляді даної заяви.

Крім того, зупинення дії оспорюваного рішення свідчитиме про передчасну оцінку судом правомірності його винесення, що не відповідає стадії даного судового процесу, оскільки висновки щодо сутності предмету спору можуть надаватись за результатом вирішення судової справи у судовому рішенні, однак не на стадії вжиття заходів до подачі позовної заяви.

Також, судом враховано, що заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову через можливість проведення реєстраційних дій до моменту розгляду справи у суді.

Однак, зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування щодо припинення комунальної установи не підставою для зупинення відповідних реєстраційних дії згідно норм Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Тому, запропонований заявником захід забезпечення позову не відповідатиме меті застосування заходів забезпечення позову (ч. 2 ст. 136 ГПК України) та не забезпечить ефективний захист прав заявника.

Враховуючи викладене суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення заяви заявника в частині застосування заходів забезпечення позову про зупинення дії Рішення Вінницької міської ради № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", яким, зокрема припинено юридичну особу "Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

Щодо вимог заявника про заборону Вінницькій міській раді та комісії з реорганізації вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" суд зазначає, що заявником не вказано які саме дії підлягають забороні до вчинення.

Суд наголошує, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову не може носити узагальнюючого змісту, повинна містити конкретні приписи щодо заборони відповідачу або третім особам вчиняти визначені законом дії, застосування яких віднесено нормативно-правовими актами до компетенції відповідної особи.

Оскільки, вимоги заявника направлені на зупинення вчинення реєстраційних дій щодо припинення Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", то при визначенні належних способів вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати норми п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Так, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18).

Тому, запропонований заявником спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій, за відсутності обґрунтування способів забезпечення позову, визначених спеціальним законом, не відповідає нормам матеріального права та меті його застосування.

Крім того, суд зауважує, що заявник серед підстав майбутнього позову наводить обставини порушення його трудових прав шляхом скорочення посади та порушення права на працю.

Однак, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, до юрисдикції господарських судів віднесені, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, наведені заявником підстави майбутнього позову не узгоджуються з юрисдикцією господарського суду, тому вжиття заходів забезпечення позову з метою уникнення побоювань щодо неможливості ефективного захисту таких прав є не припустимими та не відповідає вимогам ст. ст. 2, 20, 136 ГПК України.

Таким чином, суд доходить висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтовано належним чином, отже заява (б/н від 26.10.2022 року) (вх.канц. № 01-40/9/22 від 31.10.2022 року) ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви (б/н від 26.10.2022 року) (вх.канц. № 01-40/9/22 від 31.10.2022 року) ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Рішення Вінницької міської ради 25 сесії 8 скликання № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборони Вінницької міської ради вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборони комісії з реорганізації шляхом приєднання Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

2. Примірник ухвали надіслати сторонам на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку: , ; ; .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 02.11.2022 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Дерев`янчуку О.М. ( АДРЕСА_1