ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м.Дніпро Справа № 904/9239/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Скороход А.О., адвокат;

від відповідача: Коломоєць С.В., представник;

інші учасники в судове засідяння не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 (суддя Золотарьова Я.С., повний текст якого підписаний 20.06.2022) у справі №904/9239/21

за позовом Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

до Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Верхньодніпровська об`єднана територіальна громада (адреса місцезнаходження: 51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Дніпровська, 88)

про стягнення заборгованості у розмірі 11 265,94 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 11 265,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невідшкодуванням відповідачем витрат позивача по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення Кам`янського (Верхньодніпровського) району Дніпропетровської області за період з січня 2020 по грудень 2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованість на фінансування пільг, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у розмірі 11 265,94 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, ухвалення рішення на підставі недіючих законодавчих актів, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції послався на недіючі законодавчі акти, а саме: постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, яка втратила чинність 01 січня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1101; пункт 11 Положення про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який виключено на підставі постанови КМУ № 373 від 17.04.2019 - застосовується з 1 жовтня 2019 року; статтю 102 Бюджетного кодексу України, яку виключено на підставі Закону України № 293-ІХ від 14.11.2019.

Вказує, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті 204 частини першої статті 91 Бюджетного Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тому у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в управління не було жодних бюджетних зобов`язань щодо виплати пільг з оплати телекомунікаційних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 № 1101 "Деякі питання виплати державної соціальної допомоги" (далі Порядок 1101), якою затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення. При цьому, згідно з наведеним Порядком не допускається спрямування бюджетних коштів на здійснення видатків, які не пов`язані з напрямами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, та фінансуються за рахунок інших бюджетних програм.

Наполягає на тому, що є невірним висновок суду щодо безпідставного не підписання актів звіряння розрахунків за період 01.01.2020 по 31.12.2020 та ненадання вмотивованої відмови від їх підписання, оскільки апелянт не мав жодних зобов`язань та повноважень у спірний період підписувати надані акти, проводити звірки наданих позивачем актів звіряння розрахунків, у зв`язку зі скасуванням пункту 11 Положення про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який виключено на підставі постанови КМУ № 373 від 17.04.2019, що застосовується з 1 жовтня 2019 року, яким відмінено форми « 1,2,3,4,5,6,7 - пільга».

Стверджує, що не є головним розпорядником бюджетних коштів щодо відшкодування витрат позивача за надані ним телекомунікаційні послуги пільговим категоріям, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 втратила чинність.

Зазначає, що сума пільг у зв`язку з наданням АТ «Укртелеком» послуг у розмірі 11265,94 гривень не відшкодована не з вини відповідача, оскільки, з огляду на норми Бюджетного кодексу України та Порядок №1101, компенсація вартості наданих на пільгових умовах послуг зв`язку має здійснюватися виключно за рахунок місцевого бюджету, тобто за рахунок Верхньодніпровської об`єднаної територіальної громади, яка і є розпорядником коштів свого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення (в тому числі відшкодування за надані телекомунікаційні послуги).

Акцентує увагу суду, що з початку 2020 року саме об`єднані територіальні громади міські, сільські чи селищні передбачають та виділяють кошти на відшкодування позивачу витрат за надані пільги з послуг зв`язку, що, зокрема, підтверджує здійсненим відшкодуванням позивачу відповідних пільг з боку деяких територіальних громад (про це свідчать докази відшкодування Криничанською селищною радою витрат, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, за претензійним листом від АТ «Укртелеком» №87 від 20.07.2021, платіжні доручення № 270 від 06.08.2021, № 365 від 21.09.2021, № 370 від 23.09.2021, № 418 від 22.10.2021, № 470 від 23.11.2021, № 530 від 13.12.2021, договір про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення №1 від 06.08.2021, укладений між відділом «Соціальна сервісна служба» Криничанської селищної ради та ПАТ «Укртелеком»).

Апелянт наголошує, що неодноразово надавав позивачу відповідь на звернення з пропозицією звернутись до органу місцевого самоврядування Верхньодніпровської ОТГ, оскільки вказані АТ «Укртелеком» в наданих розрахунках пільговики, виключно мешканці міста Верхньодніпровськ.

Вказує, що відповідно до розділу 4 Методичних рекомендацій з розроблення положень про структурні підрозділи з питань соціального захисту населення місцевих державних адміністрацій, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 30.12.2020 №868 та відповідно до пункту 2 розділу 4 Положення про управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області відшкодування послуг зв`язку не відноситься до завдань відповідача. При цьому, апелянт є державною установою і фінансується виключно з державного бюджету, фінансування проводиться на підставі Паспортів бюджетних програм на 2022 рік, в яких не передбачено списання боргів місцевих бюджетів.

Також апелянт посилається на те, що ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2022, на яку посилається суд першої інстанції, про закриття підготовчого провадження, не отримував, а також йому не надходило повідомлення (виклик) про судове засідання, яке відбулось 08 червня 2022 року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, винесеним з дотриманням норм законодавства. Зазначає, що виходячи з правової природи розглядуваних відносин, останні (зважаючи на спірний період) регламентуються, насамперед, положеннями Закону України «Про телекомунікації», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (Правила №295), Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 (Положення №117), положеннями законодавства в бюджетній сфері, а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, відтак, суд першої інстанції правильно визначився із нормами матеріального права, якими слід керуватись при розгляді даного спору.

Доводи апелянта на відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) позивач вважає безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Зауважує, що матеріали справи не містять доказів вжиття Відповідачем заходів, у межах означених функцій, спрямованих на вирішення питання щодо фінансування відшкодування витрат Позивача, щодо яких заявлені позовні вимоги. При цьому проблеми, які виникають у держави через бюджетну децентралізацію в таких відносинах (у тому числі щодо розмежування функцій та повноважень між державними органами та органами місцевого самоврядування відносно забезпечення належного функціонування державних програм соціального захисту та підтримки) в контексті означеного принципу «належного урядування», не тільки не звільняють Позивача від виконання встановленого державою обов`язку з надання послуг пільговим категоріям населення (без права стягувати з них оплату), але й не звільняють державу, в особі Відповідача як уповноваженого органу, від обов`язку здійснити відповідну компенсацію у відповідності до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року.

Щодо скасування певних нормативно-правових актів, зокрема Постанови №256 від 04.03.2002, Наказу Мінсоцполітики №535 від 04.10.2007, виключення п.12 Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, то відповідні заперечення щодо доведеності обсягів наданих Позивачем послуг пільговикам не висловлювалися Відповідачем у відзиві під час провадження у суді першої інстанції, тобто відповідна обставина позову не була своєчасно заперечена у відповідності до вимог ч.4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України. До того ж, скасування певних форм звітності, без подальшого запровадження інших та за умов чинності обов`язку з проведення звіряння між Позивачем і Відповідачем для цілей проведення розрахунків з відшкодування та повноважень останнього з ведення та актуалізації відомостей щодо пільговиків на території Верхньодніпровського (а з 19 липня 2020 на території Кам`янського) району Дніпропетровської області, надають можливість зробити висновок про відповідність поведінки Позивача з надання Відповідачеві відомостей про надані ним послуги пільговикам у розглядуваний період принципу справедливості, добросовісності і розумності (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України), достовірність яких за змістом (а не за формою, адже у розглядуваному періоді її не було запроваджено) Відповідачем належними і допустимим доказами не спростована.

Звертає увагу на те, що ухилення від відшкодування державою в особі відповідного органу (в розглядуваному випадку Відповідача) витрат, понесених Позивачем у зв`язку із наданням послуг пільговій категорії споживачів, є фактичним примушенням Позивача всупереч ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України до безплатного надання таких послуг (фінансування їх за рахунок власних коштів) або до відмови/обмеженні у надані таких послуг пільговій категорії населення, що не відповідає ст.3 Конституції України, зважаючи на чинність законів, якими ці пільги запроваджені та гарантуються.

Наголошує, що спірні відносини виникли з січня по грудень 2020 між Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації, правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації, а не Верхньодніпровською ОТГ.

Звертає увагу, що Відповідач надав письмові докази про відшкодування Криничанською селищною радою витрат, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян по заборгованості, яка виникла в 2021 році, а не 2020 році.

У відповіді на відзив, апелянт наголошує, що з урахуванням положень підпункту 4 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.2 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідач не може здійснювати видатки з місцевого бюджету, так як є органом виконавчої влади та розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня; при цьому, відповідно до бюджетної політики держави принципом самостійності бюджетної системи України є те, що Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними.

Стверджує, що Законом України "Про Державний бюджет України за 2020 рік" не передбачені субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян, тому у відповідача відсутня вина в несвоєчасному виконанні зобов`язання; помилковим є висновок про те, що відповідач є головним розпорядником бюджетних коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, належним відповідачем у справі та належним боржником, оскільки лише у разі отримання бюджетних призначень управління в особі керівника матиме повноваження головного розпорядника бюджетних коштів; без відповідного рішення Верхньодніпровської об`єднаної територіальної громади в Управління соціального захисту населення Кам`янської РДА не виникає зобов`язання на здійснення видатків по державній програмі соціального захисту населення; позивачем не надано доказів звернення до органів місцевого самоврядування м. Верхньодніпровськ з питання відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян та, відповідно, отримання відповіді.

Звертає увагу, що позивач у своїх доводах посилається на нормативно-правові документи, які втратили чинність, що є неприпустимим та неправомірним.

Вказує, що судом попередньої інстанції безпідставно застосовано положення ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, оскільки вона не стосується ситуації, які виникла між сторонами.

Оскільки глава 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України не містить такого виду заяви по суті спору як відповідь на відзив на апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає такий документ додатковими поясненнями до апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Дармін М.О., Березкіна О.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 08.07.2022 здійснено запит матеріалів справи №904/9239/21 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

13.07.2022 матеріали справи №904/9239/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2022 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання доказів направлення скарги позивачу листом з описом вкладення. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Доказів отримання вказаної ухвали на момент відкриття провадження матеріали справи не містять.

22.07.2022 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 18.07.2022, надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано докази направлення цієї скарги позивачу листом з описом вкладення.

З метою розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження, 25.07.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/9239/21, у зв`язку з відпусткою суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022, справу №904/9239/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2022 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 904/9239/21; з урахуванням суми спору вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження; сторонам наданий строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

26.09.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/9239/21 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зміну складу суду, виходом з відпустки суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.09.2022, справу №904/9239/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О. та ухвалою суду від 07.10.2022 справу прийнято до провадження вказаним складом суду.

Ухвалою суду від 10.10.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Верхньодніпровську об`єднану територіальну громаду (адреса місцезнаходження: 51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Дніпровська, 88); зобов`язано сторін направити даному учаснику процесу заяви по суті справи; розгляд справи призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін на 02.11.2022 на 10 год. 30 хв.

19.10.2022 до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку з накладенням кваліфікованого цифрового підпису надійшло клопотання Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою суду від 19.10.2022.

31.10.2022 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли пояснення третьої особи на подану апеляційну скаргу, в яких Верхньодніпровська міська рада, як представницький орган і колишньої Верхньодніпровської об`єднаної територіальної громади, і нинішньої Верхньодніпровської міської територіальної громади зазначила, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» від 16.04.2020 №562-ІХ розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доповнено п.7-1 відповідно до змісту якого, до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад здійснює Кабінет Міністрів України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Дніпропетровської області» від 12.06.2020 № 709-р створено Верхньодніпровську міську територіальну громаду з адміністративним центром у місті Верхньодніпровськ (код населеного пункту - адміністративного центру територіальної громади згідно з КОАТУУ ), повноваження якої розпочалися з відкриттям першої сесії дев`ятого скликання 03.12.2020 та прийняттям рішення ради «Про початок повноважень Верхньодніпровського міського голови» №2-1/IX від 03.12.2020.

Відповідно до рішення Верхньодніпровської міської ради від 28.01.2021 №101-4/ІХ, прийнятого на четвертій сесії дев`ятого скликання, «Про створення Відділу соціальної політики та соціального захисту населення Верхньодніпровської міської ради» було створено з 01.02.2021, окремий виконавчий орган Верхньодніпровської міської ради - Відділ соціальної політики та соціального захисту населення Верхньодніпровської міської ради. Відповідно до Положення про відділ соціальної політики та соціального захисту населення, затвердженого цим же рішенням ради, одним із основних завдань Відділу є забезпечення реалізації на території Верхньодніпровської міської територіальної громади державної політики у сфері соціального захисту населення, організації надання соціальних послуг особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати.

Третя особа зазначила, що в 2020 році при Верхньодніпровській об`єднаній територіальній громаді не було створено окремого виконавчого органу соціального захисту населення, а даний виконавчий орган було створено лише 28.01.2021 з початком функціонування з 01.02.2021.

Також третя особа повідомила, що Відділ з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради (юридична особа, , орган управління освітою), повноваження якого в сфері соціальної політики та соціального захисту населення припинилися з дня введення в дію рішення ради від 28.01.2021 не мав ні 2020 році і не має станом на сьогоднішній день доступу до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Крім цього, у поясненнях викладено клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

У період з січня по грудень 2020 (включно) Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надавалися відповідно до статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та про державні соціальні гарантії", частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, що проживають на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на загальну суму 11 265,94 грн.

Факт надання позивачем телекомунікаційних послуг та фактичне споживання їх пільговими категоріями населення, підтверджуються доданими позивачем до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за січень грудень 2020.

Згідно з Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про осіб, які мають право на пільги, забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати.

Проте дії з виконання відповідачем покладених на нього законом обов`язків по відшкодуванню пільги не вчинено, акти звіряння розрахунків не підписано, вмотивованої відмови від їх підписання позивачу не надано.

Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу від 12.07.2021 про оплату заборгованості (арк.с.13-14, т.1).

Однак, вимога про сплату коштів на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг залишена відповідачем без відповіді.

Несплата відповідачем позивачу коштів за надані телекомунікаційні послуги і стала підставою звернення з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що рядом Законів України закріплені державні гарантії певним категоріям громадян, що є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги. При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із закону і не залежать від їх бажання.

Пославшись на Постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, суд дійшов висновку, що відповідач є головним розпорядником коштів місцевих бюджетів, який здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Також, пославшись на пункт 11 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» суд зауважив, що відповідачем не надано доказів вчинення дій, передбачених цим пунктом Положення, а саме: складання після проведення розрахунків реєстрів погашення заборгованості згідно з формою "5-пільга" та реєстрів розрахунків згідно з формою "7-пільга" за спірні періоди, актів звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга", як і не надано заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг.

Оскільки письмову вимогу позивача за №143 від 12.07.2021 вручено уповноваженому представнику відповідача 14.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відтак, термін оплати наданих позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є таким, що настав зі спливом семиденного строку від дати отримання відповідачем письмової вимоги позивача, суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 11 265,94 грн, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Предметом доказування у даній справі є визначення правовідносин між сторонами, встановлення наявності/відсутності обов`язку з оплати наданих телекомунікаційних послуг; за доведеності факту наявності такого обов`язку перевірці підлягає розрахунок позовних вимог.

Згідно з частинами 1-3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Приписами статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" унормовано, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України "Про охорону дитинства", якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для відповідних категорій осіб.

У перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2018 у справі № 908/985/17.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Встановлені законами пільги з оплати послуг зв`язку надаються споживачеві за місцем його проживання згідно з пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295.

Відповідно до матеріалів справи телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались жителям Верхньодніпровської ОТГ у спірний період.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно положень ч.1 та п.3 ч.2 ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради (друге речення пункту 3 частини 2 цієї статті виключено із Бюджетного кодексу згідно із Законом № 1081-IX від 15.12.2020, відтак, у спірний період ця норма була чинною).

Відповідно до ст. 82 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на: 1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) (у частині другій статті 85 виділені слова виключені на підставі Закону № 907-IX від 17.09.2020, який введений в дію з 1 січня 2021, відтак, ця норма також діяла у спірний період) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Також видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення, які здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад та з бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, передбачені нормами п.4 ч.1 ст.89 та п.4 ч.1 ст.90 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Отже, бюджетне законодавство України відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення (далі - Порядок № 1101).

Пунктами 2, 3 Порядку № 1101 (в редакції, чинній у спірний період) визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Пунктом 4 цього Порядку визначені напрями, за якими бюджетні кошти спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які перераховують такі кошти структурним підрозділам з питань соціального захисту населення.

При цьому, відповідно до п.6 Порядку №1101 не допускається спрямування бюджетних коштів на здійснення видатків, які не пов`язані з напрямами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, та фінансуються за рахунок інших бюджетних програм.

Слід наголосити, що відповідний Порядок не містить напряму щодо фінансування пільг з послуг зв`язку.

Крім того, з урахуванням введення в дію Порядку №1101 втратила чинність, зокрема Постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Таким чином, забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області здійснює Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та з 01.02.2021 окремий виконавчий орган Верхньодніпровської міської ради - Відділ соціальної політики та соціального захисту населення Верхньодніпровської міської ради, в залежності від напрямків соціальної допомоги.

Щодо спірного періоду, то реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області здійснював як відповідач (Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області), так і Верхньодніпровська ОТГ в особі Верхньодніпровської міської ради.

Так, матеріалами справи встановлено, що Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» не передбачено субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян; також у спірний період не було ухвалено органами місцевого самоврядування окремого Рішення, Програми щодо фінансового забезпечення компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій громадян та оплату послуг зв`язку у Верхньодніпровському районі, оскільки відповідна програма, яка діяла протягом 2017-2019 років завершилась.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до підпунктів 1, 4 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема власні (самоврядні) повноваження щодо складання, схвалення та подання на розгляд відповідної ради прогнозу місцевого бюджету, складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів; здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

З урахуванням ч.2 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідач не може здійснювати видатки з місцевого бюджету, оскільки є органом виконавчої влади та розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня; при цьому, відповідно до бюджетної політики держави принципом самостійності бюджетної системи України є те, що Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними.

З огляду на наведене вище неможливо погодитись із висновком суду першої інстанції, що відповідач - Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації (на даний час Кам`янської РДА) є головним розпорядником бюджетних коштів щодо відшкодування витрат позивача за надані ним телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

З урахуванням наведених вище норм бюджетного кодексу, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та з огляду на те, що виконавчий орган Верхньодніпровської ОТГ був створений лише рішенням від 28.01.2021 та почав діяти з 01.02.2021, зобов`язання щодо відшкодування витрат позивача за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян на території Верхньодніпровської ОТГ у спірний період (січень-грудень 2020 року) виникло саме у Верхньодніпровської міської ради, яка є представницьким органом колишньої Верхньодніпровської ОТГ.

При цьому доводи виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради, викладені у листі-відповіді №1898 від 29.07.2021 на вимогу позивача №143 від 12.07.2021 (а.с.14, т.2), наданого на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 10.10.2022, щодо відсутності зобов`язань, з огляду на неукладення договору із позивачем, критично оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки зобов`язання сторін виникли відповідно до вимог Законів, що є нормами прямої дії, а законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, тому що зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Отже, висновки місцевого господарського суду про те, що Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації є головним розпорядником коштів місцевого бюджету в даному випадку та зобов`язаною особою у спірних відносинах, є такими, що не відповідають матеріалам і обставинам справи та не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням встановлених обставин, Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації не є належним відповідачем у даній справі.

Статтею 48 ГПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, заміна відповідача у справі може бути здійснена виключно за клопотанням позивача, в той час як суд позбавлений можливості здійснити заміну відповідача за власною ініціативою (навіть якщо суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом). Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 916/1872/19 та від 16.02.2022 у справі № 922/1308/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18) звернула увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Не врахувавши, що АТ "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії АТ "Укртелеком" пред`явлено позовну вимогу не до тієї особи, яка повинна відповідати за цим позовом, та не заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до особи, якій пред`явлено позовну вимогу - Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на встановлені обставини позовні вимоги АТ "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії АТ "Укртелеком" до Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про неналежність як доказів та безпідставне не підписання актів звіряння розрахунків за період 01.01.2020 по 31.12.2020 та ненадання вмотивованої відмови від їх підписання, оскільки апелянт не мав жодних зобов`язань та повноважень у спірний період підписувати надані акти, проводити звірки наданих позивачем актів звіряння розрахунків, у зв`язку зі скасуванням пункту 11 Положення про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який виключено на підставі постанови КМУ № 373 від 17.04.2019, що застосовується з 1 жовтня 2019 року, яким відмінено форми « 1,2,3,4,5,6,7 - пільга», колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад/органи Пенсійного фонду України (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Також п.3 цього Положення передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) виконують передбачені цим пунктом функції до 30 листопада 2022 р. включно, органи Пенсійного фонду України - з 1 грудня 2022 року.

Пунктом 4 цього Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, передбачене право уповноваженого органу на надання інформації, яка міститься в Реєстрі, підприємствам та організаціям, що надають послуги, на запити та в межах їх компетенції, а також органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування з метою надання пільг, передбачених законодавчими актами, пільговикам для здійснення ними своїх повноважень.

Вказане узгоджується із пп.27 п.5 Положення про Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської РДА (нині Кам`янської РДА), затвердженого розпорядженням голови Верхньодніпровської райдержадміністрації 15.03.2019 №Р-93, яким передбачено, що Управління відповідно до визначених повноважень проводить електронні звірки інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

З пояснень третьої особи, наданих в межах цієї справи, з`ясовано, що Відділ з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради (юридична особа, , орган управління освітою), повноваження якого в сфері соціальної політики та соціального захисту населення припинилися з дня введення в дію рішення ради від 28.01.2021 (яким створено новий окремий виконавчий орган) не мав у спірний період (січень-грудень 2020 року) доступу до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Відтак, єдиним органом, що мав доступ до реєстру пільговиків та до повноважень якого було віднесено звіряння інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, був відповідач.

Таким чином, скасування певних форм звітності, без подальшого запровадження інших та за умов чинності обов`язку з проведення звіряння між Позивачем і Відповідачем для цілей проведення розрахунків з відшкодування (які мала здійснювати у спірний період Верхньодніпровська міська рада, як представницький орган Верхньодніпровської ОТГ) та повноважень останнього з ведення та актуалізації відомостей щодо пільговиків відповідної територіальної громади, зумовлюють висновок суду про відповідність поведінки Позивача з надання Відповідачеві відомостей про надані ним послуги пільговикам у розглядуваний період принципу справедливості, добросовісності і розумності (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України), достовірність яких за змістом (а не за формою, адже у розглядуваному періоді її не було запроваджено) апелянтом належними і допустимим доказами не спростована.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, приходить висновку, що доводи апеляційної скарги про не з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема посилання на скасовані нормативно-правові акти, знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Слід прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги та відмову у позові, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Позивача.

Оскільки загальна ціна позову становить 11 265,94 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 у справі №904/9239/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 у справі №904/9239/21 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро до Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Верхньодніпровська об`єднана територіальна громада (адреса місцезнаходження: 51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Дніпровська, 88) про стягнення заборгованості у розмірі 11 265,94 грн - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати за подання позову покласти на позивача.

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро на користь до Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область 3405,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 08.11.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна