ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. Cправа № 902/657/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участі секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 21560766) в особі Вінницької філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (21050, м. Вінниця, вулиця Соборна, будинок 10, ідентифікаційний код 01182204)

до Фізичної особи-підприємця Токар Алли Володимирівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 257 071,64 гривень

за участю представників:

від позивача - Венгрин К.О., у порядку самопредставництва;

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 26.07.2022 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Фізичної особи-підприємця Токар Алли Володимирівни про стягнення 257 137,13 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна №05Е000-213/20 від 04.05.2022, у тому числі 245 848,84 гривень основного боргу та 11 288,29 гривень пені.

Згідно звіту автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 01.08.2022 суд постановив позовну заяву № 08-8 від 11.07.2022 (вх.№660/22 від 26.07.2022) залишити без руху та встановив позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

12.08.2022 на адресу суду від представника позивача - Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії Акціонерного товариства "Укртелеком" надійшла заява про усунення недоліків з додатками на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2022 року.

Ухвалою суду від 17.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/657/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.09.2022 року.

У судовому засіданні 15.09.2022 року суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/657/22 на 29.09.2022 року о 12:00, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.09.2022 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення № 08-46 від 27.09.2022 (вх. № 01-34/8158/22 від 27.09.2022) у яких останнім надано пояснення по справі та докази на виконання вимог суду.

Також у вказаних поясненнях № 08-46 від 27.09.2022 (вх. № 01-34/8158/22 від 27.09.2022) зазначено про те, що позивач зменшує позовні вимоги в частині стягнення пені до 11 222,80 гривень та просить стягнути з відповідача 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені.

У судовому засіданні 29.09.2022 суд постановив ухвалу про прийняття письмових пояснень, у яких міститься заява про зменшення позовних вимог, яку занесено до протоколу судового засідання. Таким чином, позовними вимогами є вимоги про стягнення 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені.

Ухвалою суду від 29.09.2022 зарито підготовче провадження у справі № 902/657/22, призначено справу № 902/657/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 25.10.2022 о 15:00 год.

На визначену судом дату з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному об`ємі з підстав зазначених у позові з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся завчасно та належним чином ухвалою суду від 29.09.2022, яка направлялась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вручена відповідачу, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач, у свою чергу, не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву та участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 25.10.2022 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Суть спору:

04.05.2020 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Токар Аллою Володимирівною (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 05Е000-213/20 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування наступне майно (надалі - орендоване майно): нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 8 на третьому поверсі чотириповерхової будівлі поштамту, загальною площею 592,20 кв.м. для розміщення фотостудії.

Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у додатку №1 до договору.

Пунктом 3.2. договору сторони визначили, що за користування орендованим майном орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю орендну плату, що складається з плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 63,80 гривень за 1 м.кв. за місяць (без урахування ПДВ та коефіцієнта загальних площ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 45 338,83 гривень за 592,2 кв.м. за місяць; плати за надання орендодавцем послуг з утримання орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у додатку №2 до договору. При визначенні такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений договором).

Відповідно до пунктів 3.6., 3.7. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим орендодавець надає орендарю рахунок-акт, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди та послуг з утримання орендованого майна за розрахунковий місяць.

Згідно пункту 3.8. договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця у наступному порядку: орендна плата (за виключенням плати за надання послуг з утримання орендованого майна) сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця. Плата за надання послуг з утримання орендованого майна сплачується до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Пунктом 3.9. договору сторони передбачили, що орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надається/надсилається/передається орендодавцем орендарю, в тому числі який надсилається орендодавцем за допомогою електронного сервісу обміну документами. У разі не отримання орендарем рахунку-акту від орендодавця орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим коригуванням переплати/недоплати орендодавцем.

Пунктом 3.10. договору передбачено, що будь-які грошові зобов`язання орендаря перед орендодавцем за цим договором забезпечуються грошовою заставою у розмірі 54 859,98 гривень. Сума вказаної застави має бути перерахована орендарем на банківський рахунок орендодавця (на підставі рахунку, виставленого орендодавцем) протягом 5 банківських днів з дати укладення договору, але не пізніше ніж до моменту передачі орендованого майна у користування. При закінченні строку дії договору сума застави за рішенням орендодавця може бути зарахована в рахунок оплати платежів, належних з орендаря на дату повернення орендованого майна з користування (як правило, на оплату послуг з утримання орендованого майна). Після цього, сума застави, що залишиться не використаною орендодавцем, має бути перерахована орендарю не пізніше 20 календарних днів від дати повернення орендованого майна з користування за відповідним актом.

Згідно пункту 3.12. договору починаючи з 2021 року кожного 1 червня кожного року оренди, орендна плата (за виключенням плати за послуги з утримання орендованого майна), індексується (збільшується) на 10 % від орендної плати, що діяла за попередній рік оренди. При цьому, сторони погодилися, що така зміна орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

У підпункті 5.3.11 пункту 5.3 договору визначено обов`язки орендаря, зокрема своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Пунктом 6.2. договору сторони погодили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Згідно пункту 11.1. договору договір набирає чинності після його підписання сторонами і діє 2 роки 11 міс. та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до пункту 12.2 договору сторони погодились, що на їх відносини не поширюються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 № 786.

Як зазначено позивачем у позовній заяві відповідно до умов договору орендодавець - ПАТ "Укртелеком" передав орендарю у строкове платне користування нерухоме майно - частину приміщення, розташованого за адресою вул. Соборна, 8 у м. Вінниці, а орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

15.09.2020 року на виконання пункту 3.10. договору відповідачем для забезпечення грошових зобов`язань орендаря перед орендодавцем за договором перераховано 54 859,98 гривень грошової застави на банківський рахунок позивача.

За період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року відповідачу було нараховано орендну плату та виставлено рахунки-акти на суму 1 261 791,47 гривень.

Як вбачається із письмових пояснень позивача № 08-46 від 27.09.2022 від початку дії договору до червня 2021 року рахунки-акти в паперовому вигляді вручалися ФОП Токар А.В. відповідальним працівником АТ "Укртелеком" наручно, починаючи з червня 2021 - надсилалися відповідачу за допомогою електронного сервісу обміну документами. Витяг з бази електронного сервісу наявний у матеріалах справи. Адреса електронної пошти відповідає електронній адресі зазначеній у реквізитах орендаря - ФОП Токар Алли Володимирівни згідно договору оренди нерухомого майна № 05Е000-213/20 від 04.05.2020.

Натомість відповідачем з жовтня 2020 року по квітень 2022 року, всупереч умов договору та зобов`язань, викладених у ньому, орендна плата сплачувалася несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 245 848,84 гривень.

Сума, сплачена відповідачем на рахунок позивача, за вказаний період становить 1 015942,63 гривень з урахуванням сплаченої грошової застави у розмірі 54 859,98 гривень яка зарахована позивачем у квітні 2022 року в рахунок погашення боргу по орендній платі за договором оренди.

У зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором оренди позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 257 137,13 гривень заборгованості, що складається з 245 848,84 гривень основного боргу та 11 288,29 гривень пені.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, розмір заявленої позивачем до стягнення заборгованості становить 257 071,64 гривень, у тому числі 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені.

Доказів сплати зазначеної суми заборгованості матеріали справи не містять.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 05Е000-213/20 від 04.05.2020 у розмірі 257 071,64 гривень, що складається з 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між cторонами договір № 05Е000-213/20 від 04.05.2020 року є договором оренди, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про найм (оренду), визначені параграфом 1 та положення про найм будівлі або іншої капітальної споруди визначені параграфом 4 глави 58 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Аналогічні положення викладені у частині 1 статті 283 ГК України.

Згідно частини 1 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до частини 1 статті 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Розмір орендної плати сторонами визначено у пунктах 3.1., 3.12. договору, додатках № 2, 2/1 до договору.

Строк сплати орендної плати орендарем встановлений умовами пункту 3.8. договору, згідно якого орендна плата сплачується орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця у наступному порядку: п.п. 3.8.1.орендна плата (за виключенням плати за надання послуг з утримання орендованого майна) сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця; п.п. 3.8.2. плата за надання послуг з утримання орендованого майна сплачується до 20 числа місяць наступного за розрахунковим.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором оренди виконав належним чином, в той же час з наданих позивачем банківських виписок по рахунку слідує, що відповідач зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати виконував неналежним чином, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошових зобов`язань по сплаті орендної плати.

Судом встановлено, що будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості по сплаті орендної плати, доказів, що спростовують її розмір або доказів оплати, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо сплати орендної плати, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору оренди нерухомого майна № 05Е000-213/20 від 04.05.2020 року в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.

Здійснивши перевірку заявленої позивачем до стягнення суми основного боргу за договором оренди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 245 848,84 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 11 222,88 гривень пені нарахованої відповідачу у зв`язку із несвоєчасною сплатою орендної плати за договором.

Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У свою чергу, статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями пункту 6.2. договору сторони погодили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимога про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого грошового зобов`язання відповідає чинному законодавству, положенням договору та заявлена правомірно.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, що нарахована в межах визначеного позивачем періоду прострочення, судом встановлено, що визначена позивачем сума пені у розмірі 11 222,88 гривень є арифметично вірною, відповідає приписам чинного законодавства та положенням договору, а тому вимога про стягнення пені у сумі 11 222,88 гривень є обгрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 257 071,64 гривень заборгованості, у тому числі: 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 2121 від 08.07.2022 сплачено судовий збір у сумі 3 857,06 гривень.

27.09.2022 позивачем подано до суду письмові пояснення (вх. № 01-34/8158/22 від 27.09.2022), зміст яких містить заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені до 11 222,80 гривень, з урахуванням якої позивач просив стягнути з відповідача 245 848,84 гривень основного боргу та 11 222,80 гривень пені.

У разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Загальна сума ціни позову, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, становить - 257 071,64 гривень.

Таким чином, сума судового збору за позовними вимогами у зв`язку із їх зменшенням становить 3 856,07 гривень (257071,64 гривень х 1,5% = 3856,07 гривні).

Питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, сплачена частина судового збору у розмірі 0,99 гривень (3857,06 гривень (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) - 3856,07 гривень (судовий збір, з урахуванням зменшення позовних вимог) підлягає поверненню платнику.

Враховуючи, що від позивача не надходило відповідного клопотання про повернення судового збору, питання про повернення суми судового збору у розмірі 0,99 гривень під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 3856,07 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Токар Алли Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 21560766) в особі Вінницької філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (21050, м. Вінниця, вулиця Соборна, будинок 10, ідентифікаційний код 01182204) 257 071,64 гривень (двісті п`ятдесят сім тисяч сімдесят одну гривню 64 копійок) заборгованості, у тому числі: 245 848,84 гривень основного боргу, 11 222,80 гривень пені та 3 856,07 гривень (три тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень 07 копійок) витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - Акціонерному товариству "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18) в особі Вінницької філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 10); ІНФОРМАЦІЯ_2;

4 - Фізичній особі-підприємцю Токар Аллі Володимирівні ( АДРЕСА_1 ); ІНФОРМАЦІЯ_1