ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" листопада 2022 р. Справа № 924/201/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Проскурів", м. Хмельницький

до 1. Дочірнього підприємства спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області

2. фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., м. Хмельницький

про визнання недійсним договору

за участю представників:

позивача: Керницька О.В. - згідно з ордером від 19.05.2020

відповідачів: не з`явилися

У засіданні оголошено вступну і резолютивну частини ухвали.

встановив: публічне акціонерне товариство „Проскурів", м. Хмельницький звернулося до суду із позовом до дочірнього підприємства спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області, фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., м. Хмельницький про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що договір про відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022, укладений між відповідачами, підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України як такий, що суперечить вимогам ЦК України, зокрема ч. 3 ст. 512 ЦК України.

Ухвалою суду від 25.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.05.2022, яке відкладено на 26.05.2022.

Ухвалою суду від 26.05.2022 провадження у справі №924/201/22 за позовом публічного акціонерного товариства „Проскурів", м. Хмельницький до дочірнього підприємства спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області, фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., м. Хмельницький про визнання недійсним договору зупинено до припинення перебування Яцишина О.В. у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 11.10.2022 у зв`язку з необхідністю розгляду клопотання позивача про передачу справи для розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ "Проскурів" провадження у справі поновлено, у задоволенні клопотання представника публічного акціонерного товариства „Проскурів" про передачу справи для розгляду в межах справи про банкрутство публічного акціонерного товариства „Проскурів" відмовлено, провадження у справі зупинено до припинення перебування Яцишина О.В. у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить поновити провадження у справі №924/201/22 у зв`язку з необхідністю розгляду клопотання позивача про передачу справи для розгляду в межах справи №924/232/22 про банкрутство публічного акціонерного товариства „Проскурів"; передати справу №924/201/22 у провадження Господарського суду Хмельницької області для розгляду в межах справи №924/232/22 про банкрутство публічного акціонерного товариства „Проскурів".

В обґрунтування клопотання посилається на положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та зазначає, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2022 було відкрито провадження у справі №924/232/22 за об`єднаною заявою колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів» та фізичної особи-підприємця Яцишина О.В. про банкрутство публічного акціонерного товариства «Проскурів», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна; 01.07.2022 на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Хмельницької області справи №924/232/22 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Проскурів". Враховуючи висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі №50/311-б, постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №922/601/20, стверджує, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. При цьому, оскільки ПАТ «Проскурів» є учасником справи, а позовна заява стосується визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022, відповідно до якого ПАТ «Проскурів» є боржником перед ФОП Яцишиним О.В. в сумі 500000,00 грн поворотної фінансової допомоги та 7500,00 грн судових витрат, що можна вважати активом боржника, який у подальшому може бути направлений на погашення грошових вимог кредиторів боржника, отже, визнання судом недійсним відповідного договору прямо стосується майнового стану ПАТ «Проскурів». Повідомляє, що 01.08.2022 на адресу суду надійшла заява ФОП Яцишиним О.В. з кредиторськими вимогами до боржника у справі про банкрутство на суму 507500,00 грн, які заявник просить віднести до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, які ухвалою суду від 26.08.2022 призначено до розгляду в судовому засіданні. Вважає, що позов про визнання недійсним договору відступлення права вимоги обумовлює набуття відповідачем ФОП Яцишиним О.В. можливого статусу кредитора у межах справи про банкрутство ПАТ «Проскурів» №924/232/22; за результатами розгляду справи №924/201/22 вирішуватиметься питання про задоволення або відмову у задоволенні кредиторських вимог ФОП Яцишина О.В. до ПАТ «Проскурів», що у подальшому впливатиме на майновий стан боржника, обсяг ліквідаційної маси боржника і подальшу процедуру банкрутства в цілому.

Відповідачі представників у засідання не направили. На адресу суду від ФОП Яцишина О.В. надійшли заперечення (від 06.11.2022), в яких повідомив про перебування у складі ЗСУ та неможливість захистити свої права у суді, зокрема, надати заперечення. Вважає, що суд поновив провадження без зміни обставин, що зумовили його зупинення; передача справи буде незаконною, оскільки вирішується без відповідача, яким, крім того, заперечується законність відкриття провадження у справі №924/232/22 шляхом подання апеляційної скарги, що розглядається у Верховному Суді. Також вважає передачу справи передчасною, питання про передачу справи може вирішуватись після демобілізації відповідача, а клопотання позивача є намаганням замінити суддю у справі. Просить зупинити провадження у справі та вирішити клопотання позивача після демобілізації відповідача, або відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю відповідача та незаконністю клопотання.

Представник позивача вимоги клопотання про передачу справи підтримала. Надала письмові пояснення (від 07.11.2022), в яких, зокрема зазначено, що обставини щодо необхідності передачі справи для розгляду в межах справи про банкрутство позивача виникли з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство позивача (30.06.2022), тобто після зупинення провадження у цій справі (26.05.2022). Зауважено, що провадження у справі поновлено для вирішення лише клопотання позивача, судом не здійснюється розгляд справи по суті, що може порушити права відповідача. Позивач вважає недоцільним посилання відповідача на неможливість ефективного захисту його прав, оскільки відповідач зміг ознайомитись з ухвалою суду від 31.10.2022, надіслати до суду свої заперечення з викладеною у них позицією. При цьому також продовжує активні процесуальні дії у справі №924/232/22 про банкрутство позивача через свого представника - адвоката. Вважає помилковими доводи відповідача про те, що у відповідному касаційному провадженні вирішуватиметься питання законності відкриття провадження у справі №924/232/22.

При розгляді клопотання позивача про передачу цієї справи для розгляду в межах справи про банкрутство позивача суд виходить з такого.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частинами першою, другою статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За змістом ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства кореспондуються з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, згідно з яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19) викладено позицію, відповідно до якої розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.05.2021 у справі №759/9008/19 зроблено висновок, згідно з яким нормами пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та частини другої і третій статті 7 КУПБ врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Частина 9 ст. 30 ГПК України визначає, що справи, передбачені п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Отже, аналіз ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і публічних правовідносин, у яких боржник є стороною (позивачем або відповідачем).

До того ж за системний аналіз змісту приписів статті 7 Кодексу України з питань банкрутства у сукупності із нормами ГПК щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) приводить до висновку, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство майнових спорів, стороною яких є боржник, є універсальним (позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2022 у справі № 910/1065/21).

Установлена вимогами статті 7 Кодексу України з питань банкрутства концентрація у межах справи про банкрутство всіх спорів, пов`язаних з боржником та його майном, дає змогу здійснювати ефективний судовий контроль за діяльністю такого боржника, збереженням майнових активів боржника у його розпорядженні з метою відновлення платоспроможності такого боржника, формування ліквідаційної маси, достатньої для задоволення кредиторських вимог.

Розгляд спорів, стороною яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, саме тим судом, який розглядає справу про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до боржника, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Як убачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2022 у справі №924/232/22 було відкрито провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Проскурів" (), введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2022 у справі №924/232/22 прийнято заяву ФОП Яцишина О.В. з кредиторськими вимогами у сумі 507500 грн 00 коп. до боржника у справі про банкрутство №924/232/22 та призначено до розгляду в судовому засіданні. В ухвалі зазначено, що 01.08.2022 на адресу суду надійшла заява фізичної особи-підприємця Яцишина О.В. з кредиторськими вимогами до боржника у справі про банкрутство на суму 507500 грн 00 коп., з яких 500000 грн 00 коп. основного боргу та 7500 грн 00 коп. витрат по оплаті судового збору, які заявник просить віднести до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Судом враховується, що предметом спору у справі №924/201/22 є позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022, укладеного між відповідачами, згідно з яким первісний кредитор (ДП СП "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів") відступає та передає новому кредитору (фізичній особі-підприємцю Яцишину О.В.), а останній набуває та приймає право вимоги грошового зобов`язання боржника публічного акціонерного товариства «Проскурів» сплатити 500000 грн як повернення отриманої ним поворотної фінансової допомоги та 7500 грн судових витрат.

З вищенаведених обставин слідує, що від вирішення питання про дійсність/недійсність договору про відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022, укладеного між ДП СП "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів" та ФОП Яцишиним О.В., залежить право ФОП Яцишина О.В. вимагати від ПАТ «Проскурів» виконання майнового зобов`язання за договором позики, право вимоги за яким відступлено відповідно до оспореного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №916/585/18 (916/1051/20) звертає увагу на те, що вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не лише з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог в аспекті порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано. Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу (такої позиції дотримується Верховий Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 14.07.2022 у справі №910/1065/21).

Враховуючи відкриття провадження у справі №924/232/22 про банкрутство ПАТ «Проскурів», звернення фізичної особи-підприємця Яцишина О.В. з кредиторськими вимогами до боржника у справі про банкрутство позивача, суд доходить висновку, що вирішення спору у цій справі безпосередньо стосується майнових прав та обов`язків як боржника у справі №924/232/22, може вплинути на його майнові активи та ліквідаційну масу.

Як зазначалося вище, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до особи, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17 (провадження № 12-160гс19), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (провадження №12-143гс19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 02 жовтня 2019 у справі №910/9535/18, від 21 листопада 2019 року у справі №925/1205/15, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у справі №161/18582/17, від 24 лютого 2021 року у справі №712/701/19, від 28 квітня 2021 року у справі №428/2376/20. Висновку щодо необхідності розгляду спору про визнання недійсним договору відступлення права вимоги до боржника в межах справи про банкрутство такого боржника дійшов і Північний апеляційний господарський суд у постанові від 22.06.2022 у справі №910/3094/21.

Враховуючи зазначене, з огляду на те, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Проскурів" вказаний боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а також беручи до уваги, що вирішення спору у цій справі впливатиме на ліквідаційну масу боржника, його активи, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню Господарським судом Хмельницької області в межах справи №924/232/22 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Проскурів" в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, як належним судом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

З огляду на наведений основоположний принцип розгляду справи судом, встановленим законом, вирішення питання про належність суду при розгляді справи є першочерговим, оскільки лише такий суд може вирішувати спір, дотримуючись при цьому норм, які регулюють його діяльність.

До таких норм належать, зокрема норми ГПК України, якими встановлено прядок здійснення судочинства у господарських судах, в тому числі питання зупинення провадження у справі у випадках, передбачених ст. 227 ГПК України.

Так, у постанові від 19.01.2021 у справі №916/97/20 Верховний Суд зазначив, що визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство.

Оцінюючи заперечення відповідача - фізичної особи - підприємця Яцишина О.В. у контексті вищезазначеного, суд зауважує, що поновлення провадження у справі здійснене з метою вирішення питання про належність суду, якому підсудна справа і який під час її розгляду буде уповноважений вирішувати також процесуальні питання, в тому числі щодо зупинення провадження у справі, а тому передача справи на розгляд іншого суду у цьому випадку не призводить до порушення прав відповідача на захист, в тому числі на зупинення провадження у справі.

При цьому з приводу посилань відповідача на відсутність підстав для поновлення провадження у справі суд, крім урахування вищезазначеного, також звертається до позиції Європейського суду з прав людини, згідно з якою при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі Walchli v.France, від 8 грудня 2016 року ТОВ "Фріда" проти України).

Зокрема, у рішенні по справі Міragall Есkolano v. від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Регеz de Rada Cavanilles v. від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

При цьому судом враховується, що розглядаючи клопотання позивача про передачу справи до іншого суду з підстав, встановлених ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд не вирішує будь-яких інших клопотань, не здійснює розгляд справи по суті тощо, що могло би вплинути на права та обов`язки відповідача у справі. Судом не визнавалась обов`язковою явка сторін у засідання, свою позицію з приводу клопотання позивача відповідачем викладено у поданих суду запереченнях.

Посилання відповідача на те, що він заперечує законність відкриття провадження у справі №924/232/22, та на відсутність довіри до судді, що розглядає вказану справу, суд оцінює з точки зору положень ст. 235 ГПК України, виходячи з яких ухвала Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2022 про відкриття провадження у справі №924/232/22 станом на час розгляду клопотання є чинною, та положень глави 3 ГПК України, якими врегульовано порядок та інші питання визначення складу суду.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд доходить висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення клопотання позивача про передачу справи у провадження суду для розгляду в межах справи №924/232/22 про банкрутство позивача.

Частинами 1, 3 ст. 31 ГПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 20, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи №924/201/22 передати Господарському суду Хмельницької області для її розгляду у складі суду, у провадженні якого перебуває справа №924/232/22 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Проскурів".

Ухвала набирає законної сили 07.11.2022.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 09.11.2022.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - позивачу ПАТ "Проскурів" (29000, м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11),

3 - представнику позивача - Керницькій О.В. ( АДРЕСА_1 ),

4 - відповідачу - ДП СП "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів" (с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області),

5 - відповідачу - ФОП Яцишину О.В. ( АДРЕСА_2 ).

Адреси електронної пошти:

1. ПАТ "Проскурів": , ІНФОРМАЦІЯ_1

2. ДП СП "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів":

3. ФОП Яцишин О.В.: ІНФОРМАЦІЯ_2