ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 Справа № 914/267/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ БЕТОН», Київська область, м. Біла Церква,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО БУД ЕКСПЕРТ»,

м. Львів,

про: стягнення заборгованості в сумі 666 727,36 грн

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ БЕТОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО БУД ЕКСПЕРТ» про стягнення 669727,36 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.03.2022. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 08.092022 закрито підготовче провадження у справі № 914/267/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2022. В подальшому розгляд справи відкладено на 03.11.2022.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товарного бетону щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару.

В жодне судове засідання представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, крім клопотання про відкладення розгляду справи від 05.04.2022 б/н, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2020 року між ТОВ «Львівський бетон» (надалі - Позивач) та ГОВ «Тепло Буд Експерт» (надалі Відповідач) було укладено Договір № 05/05-20 ЛБ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник (він же - Позивач) передав Покупцю (він же - Відповідач) товарний бетон в кількості і якістю передбаченими Договором (надалі - Товар), доставивши його бетонозмішувачами до місць розвантаження, вказаними Покупцем.

В свою чергу Відповідач був зобов`язаний оплатити поставлений Товар і доставку.

Відповідно до п.4.3. Договору та Додатків до Договору (якими узгоджували кожну партію Товару) сторони погодили, що оплата здійснюється на умовах відтермінування платежу, а саме: протягом 14-ти календарних днів з моменту здійснення поставки.

Доставка Товару по вказаним накладним підтверджується товарно-транспортними накладними (копії долучені до матеріалів справи), які підписані уповноваженою особою, на підстав довіреностей № 78 від 01.09.2020 року та № 98 від 06.10.2020 року (копії долучені до матеріалів справи).

Як зазначає позивач, по Договору було поставлено Товару на загальну суму 8 062 256,56 грн, а в якості оплати надійшли кошти у сумі 7 494 681,52 грн, станом на лютий 2022 року борг Відповідача склав 567575,04 грн, що і стало причиною зверненням з даним позовом до суду з матеріально правовою вимогою про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експер» заборгованості в розмірі 567 575,04 грн, 81197,50 грн інфляційного збільшення та 20 954,82 грн штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується позивачем, відповідачем було частково погашено заборгованість в розмірі 370000,00 та згідно довідки, за даними бухгалтерського обліку станом на 05.09.2022 обліковується борг ТОВ «Тепло Буд Експерт» перед ТОВ «Львівський бетон» у сумі 197 575,04 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані частково та підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про поставку товарного бетону.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відтак, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором на момент відкриття провадження у справі становила 567 575,04 00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Беручи до уваги наведене, в частині стягнення основного боргу в розмірі 370 000,00 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару у повному розмірі, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати останнього (беручи до уваги часткову оплату після відкриття провадження у справі) підлягають до задоволення частково.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Відповідно до ст.251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Щодо вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то суд встановив наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, суд перевіривши поданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, вважає його арифметично вірним, а відтак вимоги щодо стягнення з відповідача 20 954,82 грн - 3 % річних та 81 197,50 грн - інфляційних втрат підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 4495,90 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Суд інформує позивача проте, що п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експерт» (79019, Львівська обл., місто Львів, Винники, вул. Винна Гора, 26, офіс 43, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський Бетон» (09113, Київська область, м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39 код ЄДРПО У 34814969) 197 575,04 грн заборгованості, 81 197,50 грн інфляційного збільшення, 20 954,82 грн 3 % річних та 4495,90 грн судового збору.

3. В решті частині позовних вимог провадження у справі - закрити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.11.2022.

Суддя Березяк Н.Є.