ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1728/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. за участю секретарі судового засідання Ващенко О. В. розглянувши матеріали справи № 916/1728/22

за позовом Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Дмитрівська, 63; код - 03528552), в інтересах держави,

в особі Ізмаїльської районної державної адміністрації (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, проспект Суворова, 62; код - 04057126)

до відповідача 1: Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; код - 01034165)

та відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайагросервіс" (68303, Одеська обл., Ізмаїльський район, с. Кілія, вул. Гагаріна, 88; код - 43354167)

про визнання недійсним договору, зобов`язання звільнити штучну водойму

з підстав порушення вимог чинного законодавства щодо передачі майна в позичку за удаваним правочином

Представники сторін:

від прокуратури: Лянна О.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: Багно В.С.

від відповідача 2: Балан М.В.

СУТЬ СПОРУ: 26.07.2022 року Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (далі Прокурор), в інтересах держави, в особі Ізмаїльської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Кілійського міжрайонного управління водного господарства (далі Відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайагросервіс" (далі Відповідач 2) яким просив суд:

- визнати недійсним договір підряду по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на острові Степовий від 31.07.2020 № 409, укладений між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс».

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс» звільнити штучну водойму підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га, яка знаходиться на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

29.07.2022 року, суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив відповідачам строк для подання відзивів на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16.08.2022 року суд отримав відзив на позовну заяву Відповідача 2 Відповідач 2 позов не визнав (Т.1 а.с. 77-88).

22.08.2022 року та 05.09.2022 року суд отримав від Ізмаїльської районної військової адміністрації заяву про визнання позову, які розцінюється судом за своєю правовою природою - як заяви про підтримку позовних вимог заявлених Керівником Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (Т.1 а.с. 93, 231).

19.08.2022 року, через канцелярію, суд отримав клопотання Відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайагросервіс", в порядку ст. 173 ГПК України, про об`єднання в одне провадження справ № 916/1728/22, 916/1712/22, 916/1715/22, 916/1729/22, 916/1730/22, 916/1731/22, 916/1714/22, 916/1719/22. Суд відмовив в задоволені клопотання ухвалою суду від 25.08.2022 року.

29.08.2022 року відзив надав суду Відповідач 1 просить суд у задоволені позовної заяви відмовити (Т.1 а.с. 130-137).

08.09.2022 року Заступник Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області надав суду відповідь на відзив Кілійського МУВГ (Відповідача 1) вважає доводи відповідача необґрунтованими (Т.2 а.с. 2 - 8) та відповідь на відзив ТОВ "Дунайагросервіс" (Відповідача 2) вважає доводи відповідача необґрунтованими (Т.2 а.с. 83 - 90).

Крім того, 08.09.2022 року суд отримав заяву Заступника Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про зміну предмета позову (Т.2 а. с. 59 - 81), а саме:

- визнати недійсним договір № 409 по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на острові Степовий від 31.07.2020, укладений між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс».

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс» звільнити штучну водойму підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га, яка знаходиться на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Заперечення на відповідь на відзив від ТОВ "Дунайагросервіс" суд отримав 08.09.2022 року - Відповідача 2 наполягає на відмові у задоволені позову (Т.2 а.с. 92 -95).

12.09.2022 року заперечення на відповідь на відзив надав суду Відповідач 1 також наполягає на відмові у задоволені позову (Т. 2 а.с. 99 101).

26.09.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні.

Під час розгляду справи прокурор позов підтримав, представники відповідачів проти позову заперечили.

В С Т А Н О В И В :

31.07.2020 року між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс» (Виконавець) було укладено договір № 409 по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на острові Степовий (далі спірний договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору за завданням Замовника Виконавець зобов`язався на свій ризик виконати та здати Замовнику в установлений Договором строк роботи, а Замовник зобов`язався надати Виконавцю у часткове користування для цілей цього Договору підвідний канал на острові Степовий Кілійського міжрайонного управління водного господарства (фронт робіт) і прийняти від Виконавця роботи.

Роботи вказані у п. 1.1. Договору - це роботи з біомеліорації (біологічного очищення від водної рослинності та біоперешкод) підвідного каналу на острові Степовий загальною площею водного дзеркала 3,9 га, шляхом забезпечення вселення, відтворення і життєдіяльності рослиноїдних риб-меліораторів, раків, іншої іхтіофлори і іхтіофауни, поліпшення умов їх існування та регулювання їх чисельності шляхом добування (вилову) для досягнення мети договору. (Площу водного дзеркала у розмірі 9,6 га у Договорі вказано помилково, оскільки відповідно до Програми «Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства», розробленою на підставі Патенту на корисну модель № 101959, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 12.10.2015, площа підвідного каналу на острові Степовий складає 3,9 га).

Риби-меліоратори та раки в даному Договорі є власністю Виконавця і виступають інструментом (матеріально-товарними цінностями (МТЦ) виконання робіт по досягненню мети договору.

Згідно з п. 1.2. Договору метою договору є максимальна можлива очистка каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Відповідно до п. 1.6. вказаного договору, біоресурси не знаходяться у водосховищі в умовах природної волі та не підпадають під дію Закону України «Про рибне господарство». Закону України «Про аквакультуру».

Відповідно до п. 1.7. договору, у виконавця не виникає прав власності на водний об`єкт, ця угода не приховує передачу його в оренду виконавцю.

Відповідно до п. 2.1. укладеного договору, наслідком виконаних робіт за даним договором є біологічне очищення водойми від надлишкової рослинності та біоперешкод. пригнічення розвитку різних груп гідробіонтів та зниження трофності водойми.

Відповідно до п. 8.4.17 укладеного договору, виконавець зобов`язаний протягом дії договору відповідно до вимог Програми здійснювати вилов, з урахуванням біологічних показників для рослиноїдних риб та раків. А також, при необхідності, проводити вилов хижих та малоцінних видів риби, відповідно до вимог Програми.

Позов ґрунтується на тому, що укладений відповідачами договір по суті не містить характерних положень передбачених цивільним законодавством для договорів підряду/надання послуг та за своєю природою є прихованим договором позички державного майна - земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом.

Так Прокурор зазначає, що: як вбачається зі змісту оспорюваного Договору, останніми (відповідачами) не передбачено будь-яких обов`язків Кілійського МУВГ щодо проведення розрахунків за виконані ТОВ Дунайагросервіс роботи по вселенню рослиноїдних риб у підвідний канал на острові Степовий, тобто сторонами не визначено ціни робіт за договором. Також позивач стверджує, що на його думку сторони уклали договір позички по природі якої користування річчю вважається безоплатним.

Також, в позові зазначено, що ТОВ Дунайагросервіс, відповідно до договору по біологічному очищенню має право на вилучення старшевікових рослиноїдних риб, хижих риб та раків. З цього твердження Прокуратура припускає можливий об`єм вилову риби і допускає, що зазначена діяльність підпадає під сільськогосподарську діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури.

Крім того Прокурор стверджує, що правочин щодо земель державної власності водного фонду грубо порушує інтереси держави щодо порядку розпорядження землями державної власності. Відтак, фактично Кілійським МУВГ, прикриваючись «науковими обґрунтуваннями» (які у дійсності ним не виконуються) передано у безкоштовне користування строком на 20 років (з можливістю пролонгації строком на 15 років на тих самих умовах) підвідний канал на о. Степовий для здійснення його біологічного очищення, яке по суті становить господарську діяльність ТОВ «Дунайагросервіс» із риборозведення (вселення мальків та вилучення старшовікових видів риб).

Прокурор вказує, що строк, на який укладено договір (20 років) з можливістю пролонгації на 15 років свідчить про те, що ТОВ "Дунайагросервіс" за Договором проводить роботи не тільки по вселенню водних біоресурсів у водосховище, але й розведенню та по вилову риби для власних цілей, оскільки виконання робіт по вселенню біоресурсів не потребують значного проміжку часу та можуть виконуватися одноразово або кілька разів упродовж незначного періоду. Вищевказане додатково свідчить про те, що упродовж тривалого часу ТОВ "Дунайагросервіс" самостійно, на власний розсуд, використовуватиме водний об`єкт та земельну ділянку, на якій він розташований, для здійснення своєї господарської діяльності.

Отже, у позовній заяві Прокурор стверджує, що укладений між сторонами Договір № 409 від 31.07.2022 року за своїм змістом хоча і схожий на договір підряду/договір надання послуг, але аналіз його положень, а також суть фактичних правовідносин, які склалися між його учасниками дає підстави стверджувати, що насправді він є прихованим договором оренди чи позички, а тому наявні підстави для визнання судом недійсним договору та зобов`язання ТОВ «Дунайагросервіс» звільнити земельну ділянку з водним об`єктом (штучну водойму) у розпорядження Держави.

Правова позиція Відповідачів, які не погодились з позовом, ґрунтується на тому, що спірний договір по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на о. Степовий №409 від 31.07.2020 року має всі ознаки та юридичні характеристики договору про надання послуг:

1) договори про надання послуг є двосторонніми;

2) договори про надання послуг можуть бути як реальними так і консенсуальними (досліджуємий договір є консенсуальним, гак як він є укладеним з моменту його підписання, тобто досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов договору);

3) договори про надання послуг є відплатними (п. 1.1. досліджуємого договору передбачає погоджену між сторонами винагороду для виконавця, п. 6.7. визначає форму зазначеної винагороди);

4) предметом договору про надання послуг є послуга, яка характеризується відповідними ознаками:

- спрямована на досягнення певного корисного і правомірного результату (у даному договорі п. 1.2. - очистка каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто та зоопланктону, інших домішок біологічного походження, п. 2.1. - пригнічення розвитку різних груп гідробіонтів та зниження трофності водойми); результат послуги завжди є немайновим, хоча може мати певну юридичну форму, при цьому при наданні послуги головним є не майнова форма вираження результату послуги, а її зміст (п. 1.2. - зменшення витрат при експлуатації водосховища та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води); послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання (надається безпосередньо та лише на підвідному каналі на о. Степовий та пов`язана з виконавцем (Відповідач 2), який несе відповідні ризики, передбачені договором, має досвід у риборозведенні та вид діяльності 03.12 Прісноводне рибальство, ознайомлена з Програмою «Створення ПШБК», готова як технічно та і фінансово до її реалізації); послугу неможливо зберігати, тобто вона існує лише на той час, коли надається (вселення рослиноїдних риб-меліораторів відбувається згідно з Програмою «Створення ПШБК для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів КМУВГ», яка регулює порядок проведення робіт, обсяги, строки та інше).

Тому, Відповідач 2 робить висновок, що укладений правочин є змішаним договором, який містить у собі деякі елементи договорів про надання послуг та підряду і наявності орендних правовідносин, позички з його умов не слідує. Крім того, Відповідач 2 зазначає, що ним виконуються умови укладеного договору по біологічному очищенню (біомеліорації). передано в часткове користування виконавця підвідний канал на о. Степовий для реалізації мети договору, здійснюється постійний контроль за ходом, якістю та обсягами виконання робіт, жодних претензій щодо якості та обсягу виконаних робіт у контролюючих органів та організацій немає.

В свою чергу, Відповідач 1 вважає, що за своєю правовою природою зазначений вище договір по біологічному очищенню (біомеліорації) є договором про надання послуг, при цьому, Відповідач 1 наполягає, що Прокурором не надано до суду жодних доказів, які могли б засвідчити факт перебування сторін оспорюваного договору в правовідносинах позички, а не в правовідносинах надання послуг біологічного очищення. Водночас, виконання сторонами саме договору по біологічному очищенню (бімеліоращї) підтверджується: програмою «Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Палійського міжрайонного управління водного господарства»; - календарним графіком робіт, графіком формування ПШБК на підвідному каналі на о. Степовий, що є додатком до укладеного договору № 409 від 31.07.2020 року; календарним планом показників ефективної експлуатації ПШБК на 2020-2023 роки по договору № 409 від 31.07.2020 року; актом вселення риб - меліораторів в підвідний канал на о. Степовий но договору № 409 від 31.07.2020 року.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши додані до справи докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 77 ГПК України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги по справі, прокурор посилається на те, що між між Кілійським МУВГ (Замовник) та ТОВ «Дунайагросервіс» (Виконавець) 31.07.2020 укладено договір № 409 по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на острові Степовий від 31.07.2020 р.

Вказаний договір прокурор вважає удаваним правочином, оскільки його було вчинено для приховання іншого правочину, а саме, - договору позички нерухомого майна у вигляді земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом підвідного каналу на острові Степовий.

Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Верховним Судом України в постанові від 07.09.2016р. по справі № 6-1026цс16 було зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють однин правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним спірного договору ґрунтуються на тому, що насправді між сторонами було укладено договір позички, а за приписами ч.2 ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна безоплатну передачу державного або комунального майна в безоплатне користування або позичку заборонено.

Таким чином, перш за все, суд вважає необхідним надати правову оцінку вищевказаному договору на відповідність його правочину, що регулює правовідносини позички.

Відповідно до ст.827 ЦК України:

1. За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

2. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

3. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу Найм (Оренда).

Частиною 1 статті 792 глави 58, параграфу 3 Найм (Оренда) земельної ділянки) ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 15.01.1998 № 21 Придунайському управлінню зрошувальних систем м. Кілія Кілійського району передано в постійне користування земельну ділянку площею 533,55 га для будівництва та експлуатації міжгосподарських мереж, об`єктів та споруд водного господарства, на підставі якого видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 000538 від 16.06.1998 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 22. На вказаній земельній ділянці, зокрема, розташований підвідний канал на острові Степовий довжиною 1 300 м, шириною по дну 10 м, по верху 30 м, що дорівнює 3,9 га. Підвідний канал на острові Степовий проходить територією Кілійської міської ради через о. Степовий Кілійського району Одеської області (на теперішній час територія Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області). Бере початок із р. Дунай і закінчується біля шлюзу Кофа.

В свою чергу, у 2020 році задля покращення стану водних об`єктів Управління Науково-дослідним інститутом «Держводекологія» були розроблені Програми «Створення природно- штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних обєктів Кілійського МУВГ» та «Створення природно- штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації каналу Міжколгоспний-Дунайський Кілійського МУВГ» і введені в дію біомеліоративні заходи на водних об`єктах Управління, серед яких: Підвідний канал на о. Степовий;

Зазначену Програму було розроблено на підставі, зареєстрованого 12.10.2015р. Державною службою інтелектуальної власності України, Патенті на корисну модель №101959 Спосіб покращення природної якості води та ефективності роботи спеціальних об`єктів водозабезпечення шляхом створення природно-штучного біомеліоративного комплексу.

Спірний договір № 409 від 31.07.2020 року між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ «Дунайагросервіс» було укладено з метою максимально можливої очистки каналу від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води (п.1.2.договору).

Згідно Додатку №7 до вказаного договору Підвідний канал на о. Степовий проходить територією Кілійської м/р ч/з о. Степовий Кілійського району Одеської області. Бере початок із р. Дунай і закінчується біля шлюзу Кофа. Довжина каналу 1300 м, ширина - по дну 10, по дзеркалу 30м (3,9 га). Об`єм води в каналі непостійний, залежить від рівня води в р. Дунай. Канал збудований за проектом Одеської філії інституту «Укрдіпроводгосп», який забезпечує транспортування Дунайської прісної води до насосних станцій «Кофа» та «НС-3» , які обслуговують Кілійсько-Маяцьку та Кислицьку рисові зрошувальні системи, а також забезпечує водообмін озера Китай.

При цьому, основним видом діяльності Кілійського міжрайонного управління водного господарства є допоміжна діяльність у рослинництві, а серед інших видів діяльності будівництво водних споруд і забір, очищення та постачання води.

Матеріали справи не містять доказів припинення діяльності Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства із забезпечення водокористувачів водою підвідним каналом на о. Степовий - після укладання спірного договору.

Тобто, суд вважає хибною позицію прокурора про те, що вказаний договір - є удаваним (фактично договором позички) з підстав безоплатної передачі Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства в користування ТОВ «Дунайагросервіс» підвідний каналу на о. Степовий

Дійсно, текст частини 1 пункту 1.1.договору про обов`язок Замовника (відповідача-1) надати Виконавцю (відповідачу-2) у часткове користування для цілей цього договору Підвідний канал на острові Степовий Кілійського міжрайонного управління водного господарства (фронт робіт) та відомості в Акті прийому-передачі фронту робіт від 31.07.2020р. в якому зазначено, що Замовник передає, а Виконавець приймає водойму площею водного дзеркала 3,9га Підвідного каналу на острові Степовий (фронт робіт) для виконання робіт відповідно до договору міг бути сприйнятим в якості фактичної безоплатної передачі вказаного водосховища в позичку.

Між тим, Угодою № 1 від 30.09.2022р. сторони внесли відповідні зміни до вищевказаного Договору та до Акту прийому-передачі фронту робіт від 31.07.2020р..

Зокрема, пункт 1.1. Договору викладено в наступній редакції:

„1.1. За завдання Замовника Виконавець зобов`язується на свій ризик виконати та здати Замовнику в установлений договором строк роботи, а замовник зобов`язується надати Виконавцю безперешкодний доступ до Підвідного каналу на острові Степовий Кілійського міжрайонного управління водного господарства для цілей цього договору (фронт робіт) і прийняти від виконавця роботи та погодити визначену договором винагороду.

П`ятий (останній) абзац Додатку №5 до Договору „Акт прийому-передачі фронту робіт від 31.07.2020р. викладено в наступній редакції: „Замовник надає Виконавцю безперешкодний доступ до водойми площею водного дзеркала 3,9га Підвідного каналу на острові Степовий (фронт робіт) для виконання робіт відповідно до договору.

Тобто, між сторонами відсутні правовідносини з позички, оскільки Підвідний канал на острові Степовий, з моменту укладення спірного договору і до цього часу, не вибував з користування Кілійського міжрайонного управління водного господарства, як водний об`єкт, що розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у відповідача-1 на праві постійного користування, приймаючи до уваги транспортування Дунайської прісної води для водообміну озера Китай та для зрошення с/г земель Кислицької рисової зрошувальної системи та Кілійсько-Маяцької рисової зрошувальної системи н/с Кофа та НС-3.

Також, вказаний канал не приймався в користування ТОВ «Дунайагросервіс» відповідно до положень Глави 60 ЦК України (Позичка).

Так, пунктом 1.3. договору встановлено, що склад, обсяги і строки робіт, що доручаються до виконання Виконавцю, визначені календарним графіком робіт (Додаток до договору №1). З вказаного Додатку вбачається, що ним встановлено Графік формування ПШБК (природно-штучного біомеліоративного комплексу) каналу на острові Степовий, зокрема, терміни вселення певних видів та кількості біомеліорантів. Такі терміни встановлені у періоди „квітень-травень та „жовтень-листопад.

Крім того, як зазначалось вище, Додатком №7 передбачено Нормативні показники формування ПШБК та Нормативи вилучення старшовікових групп риб на третій рік функціонування ПШБК на Підвідному каналі на о. Степовий (3,9га), які відповідають вищезазначеній Програмі.

При цьому, слід звернути увагу на те, що вилучення старшогрупових груп вселенців передбачено лише на третій рік від першого року вселення водних біоресурсів і ця заміна старшовікових особин риб-вселенців є обов`язковою з метою уникнення канібалізму, заморів і перезариблення водного об`єкту (Підвідний каналі на о. Степовий).

Програмою і, відповідно, умовами договору передбачене постійне вилучення лише старшовікових туводних хижих видів риб, з огляду на те, що вони можуть нести загрозу для молоді вселених видів водних біоресурсів.

Також суд зазначає, що Додатком №6 до спірного договору встановлено Календарний план ефективної експлуатації ПШБК на 2020-2023роки з якого вбачається, що:

- для визначення фізичного стану риб-біомеліораторів та складової частини кормової бази передбачено постійне візуальне обстеження та щодекадні контрольні лови;

- для збереження риб-меліораторів передбачені постійні охоронні заходи;

- для регулювання та ротації чисельності риб-меліораторів передбачено постійне вилучення старшевікових туводних (хижих) видів риб.

Тобто, постійне виконання певних робіт по вказаному Календарному плану ефективності експлуатації ПШБК не свідчить про те, що Підвідний каналі на о. Степовий знаходиться в користуванні у Відповідача-2, оскільки наслідком очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження є можливість ефективної експлуатації цього водосховища саме Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства для подачі води водокористувачам.

Як було вказано вище, частиною 3 статті 827 ЦК України встановлено, що до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу Найм (Оренда).

Згідно частини 1 статті 759 ЦК України - за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Суд вже звертав увагу, що відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Суд вважає, що проведення робіт по біологічному очищенню Підвідного каналу на о. Степовий на підставі спірного договору не свідчить про те, що Відповідач-2 отримав у володіння та користування земельну ділянку на якій розташоване вказане водосховище, або отримав у володіння та користування саме Підвідний каналі на о. Степовий. Як зазначалось вище, право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташоване водосховище, належить Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства. Вказане управління (Відповідач-1), незалежно від того які роботи з очистки цього водосховища виконуються Відповідачем-2, продовжує володіти і користуватися земельною ділянкою та Підвідним каналом на о. Степовий, яке розташоване на цій земельній ділянці.

Тобто, приймаючи до уваги, що передачі державного майна в користування Відповідачу-2 не мало місця спірний договір не можна вважати договором позички, як це стверджує прокурор у позовній заяві.

Між тим, з огляду на твердження відповідачів у відзивах на позов про те, що фактично спірний договір - є договором про надання послуг, суд вважає за необхідне надати цьому договору правову оцінку.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 843 ЦК України:

1. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

2. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

3. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Як вбачається з пункту 1.2. спірного договору, метою робіт з максимально можливої очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження є зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Тобто, фактично ТОВ «Дунайагросервіс» по спірному договору прийняло на себе зобов`язання з надання Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства послуги, яка споживається останнім в процесі здійснення ним своєї діяльності при експлуатації Підвідного каналу на о. Степовий. Вказані обставини свідчать про те, що спірний договір містить ознаки договору надання послуг.

При цьому, зазначеним договором, також, передбачено виконання Відповідачем-2 певних робіт, які є необхідними відповідно до Програми „Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства. Тобто, у спірному договорі містяться ознаки виконання підрядних робіт, що регулюються Главою 61 ЦК України (Підряд).

Частинами 1-3 статті 6 ЦК України встановлено, що:

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За своєю правовою природою спірний договір є змішаним договором з елементами договорів надання послуг та підряду, але ніяк не договором позички, приймаючи до уваги те, що Підвідним каналом на о. Степовий продовжує володіти та користуватись Кілійське міжрайонне управління водного господарства, а не ТОВ «Дунайагросервіс», і вода високої якості необхідна саме Відповідачу-1 для ефективної експлуатації Підвідного каналу на о. Степовий для транспортування Дунайської прісної води до насосних станцій «Кофа» та «НС-3», які обслуговують Кілійсько-Маяцьку та Кислицьку рисові зрошувальні системи, а також забезпечує водообмін озера Китай.

Щодо тверджень прокурора про відсутність у спірному договорі зобов`язань Відповідача-1 по здійсненню оплати Відповідачу-2 за виконану роботу (надані послуги), тобто не визначення ціни робіт (надання послуги), яка є істотною умовою для таких видів договорів, то слід зазначити наступне.

Як було вказано вище, з частини 1 статті 903 ЦК України витікає, що замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу, якщо договором передбачено надання послуг за плату. Тобто, вказана на норма ЦК України передбачає можливість безоплатного надання послуг і , тому, ціна договору не є істотною умовою договору надання послуги.

Відповідно ж до частини 2 статті 843 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Тобто, вказаною нормою, також, передбачено можливість не встановлення у договорі підряду ціни роботи, передбачено можливість її визначення за рішенням суду. По даній справі не вирішується спір щодо стягнення коштів за виконані підрядні роботи, що в даному випадку не потребує визначення ціни договору в судовому порядку.

Суд вважає за необхідне надати оцінку умовам, викладеним в частині четвертій пункту 1.1. спірного договору.

Так, частиною четвертою пункту 1.1. договору встановлено, що риби-меліоратори та раки в даному договорі є власністю Виконавця (Відповідач-2) і виступають інструментом (матеріально-товарними цінностями) виконання робіт по досягненню мети договору.

Дійсно, з огляду на вказані умови договору, у Відповідача-1 відсутні зобов`язання з оплати за виконані роботи (надані послуги) з очистки водосховища від надлишкової кількості водної рослинності, фіто- та зоопланктону, інших домішок біологічного походження з метою зменшення витрат при його експлуатації та витрат на подачу води водокористувачам, а також формування води високої якості і збереження об`ємів води.

Як зазначалось вище, відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України - сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

В даному випадку, пунктом 6.-7. спірного договору в редакції Угоди №1 від 30.09.2022р. про внесення змін до цього договору сторони врегулювали питання набуття права власності саме на додаткову (надлишкову) кількість риб-меліораторів, оскільки до цієї кількості можуть належати, як біомеліоранти, що були вселені в Підвідний канал на острові Степовий Відповідачем-2 на виконання спірного договору, так і риби-меліоратори, якими водосховище було додатково поповнено внаслідок природного збільшення популяції останніх.

Також, цим пунктом договору сторонами на власний розсуд було погоджено можливість врахування тільки додаткової (надлишкової) кількості риб-меліорантів в якості відшкодування витрат при виконанні робіт та в якості винагороди Відповідача-2 за виконані роботи.

Такі домовленості сторін відповідають положенням ч.3 ст.6 ЦК України та не суперечать вимогам чинного законодавства.

Крім того, прокурором не заявлялось вимог про визнання недійсним спірного договору з підстав його невідповідності вимогам, що встановлені чинним законодавством, для договорів підряду або договорів про надання послуг, а про те, що спірний договір - не є договором позички, суд вже зазначав вище.

Суд не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві, про те, що до правовідносин між відповідачами слід застосовувати положення Закону України „Про аквакультуру.

Так, абзацом першим частини 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг;

Частиною 1 статті 13 зазначеного Закону встановлено, що за напрямами діяльності аквакультура може здійснюватися з метою:

- отримання товарної продукції аквакультури та її подальшої реалізації (товарна аквакультура);

- штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів;

- надання рекреаційних послуг.

Абзацом 26 частини 1 статті 1 Закону України „Про аквакультуру встановлено, що продукція аквакультури це одержані в результаті здійснення господарської діяльності всі види об`єктів аквакультури, а також вироблена з них харчова та нехарчова продукція, у тому числі харчова та запліднена ікра, що відносяться до сільськогосподарської продукції.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір був укладений з метою отримання вищевказаної аквапродукції та її подальшої реалізації (товарна аквакультура) відповідачами по справі оскільки будь-яких підтверджень реалізації відповідачами риб-меліорантів та раків третім особам до матеріалів справи не надано.

Аналогічно суд не приймає до уваги посилання в позові на те, що за умовами оспорюваного договору ТОВ «Дунайагросервіс» при використанні Підвідного каналу на о. Степовий фактично матиме змогу здійснювати щорічно вилов від 0,7816 до 1,863 тон водних біоресурсів, оскільки вилучення старшовікових групп риб на третій рік функціонування ПШБК на Підвідному каналі на о. Степовий є обов`язковим з метою уникнення канібалізму, заморів і перезариблення водного об`єкту, а вилучення лише старшовікових туводних хижих видів риб є обов`язковим з огляду на те, що вони можуть нести загрозу для молоді вселених видів водних біоресурсів. Необхідність такого вилучення риб-вселенців і хижих риб передбачено Програмою «Створення природно-штучного біомеліоративного комплексу для забезпечення ефективної експлуатації водних об`єктів Кілійського міжрайонного управління водного господарства».

Крім того, прокурором, також не доведено, що вилов вищевказаних водних біоресурсів буде здійснюватись з метою отримання товарної продукції аквакультури та її подальшої реалізації (товарна аквакультура), оскільки докази укладення договорів між ТОВ «Дунайагросервіс» та іншими особами на продаж рибної продукції, або доказів попередніх домовленостей з покупцями щодо укладення таких договорів - не надано.

Останнім абзацом частини 1 статті 1 вищевказаного Закону передбачено, що штучне розведення (відтворення) водних біоресурсів це діяльність з розведення (відтворення), вирощування об`єктів аквакультури, пов`язана з їх подальшим вселенням у водні об`єкти (їх частини) для відновлення природних популяцій, поповнення запасів водних біоресурсів та збереження їх біорізноманіття.

До матеріалів справи, також, не надано доказів того, що ТОВ «Дунайагросервіс» розводило (відтворювало) або вирощувало риб-меліорантів та раків, які в подальшому, на виконання спірного договору, були вселені в Підвідний канал на о. Степовий.

Також, в частині 1 статті 1 Закону України «Про аквакультуру» міститься значення терміну «рекреаційні послуги» у сфері аквакультури це діяльність, пов`язана з організацією відпочинку, в тому числі з наданням права на здійснення любительського та спортивного добування (вилову) об`єктів аквакультури, а також створенням умов для спостереження за гідробіонтами з метою задоволення естетичних і пізнавальних потреб.

Спірний договір не містить відомостей про те, що його метою є надання рекреаційних послуг. Доказів надання таких послуг будь-якою із сторін цього договору матеріали справи, також, не містять.

Таким чином, суд вважає хибною позицію прокурора про те, що на правовідносини по спірному договору регулюються Законом України „Про аквакультуру.

Крім вимоги про визнання недійсним спірного договору позовна заява містить вимогу про зобов`язання ТОВ «Дунайагросервіс» звільнити штучну водойму підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га, яка знаходиться на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Обґрунтовуючи вказану позовну вимогу прокурор посилається на вимоги ст.1212 ЦК України, стверджуючи, що внаслідок недійсності спірного договору відпала підстава на якій Відповідачем 2 був набутий підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га

Частинами 1, 2 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала.

Обґрунтування того, що Підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га не знаходиться в користуванні та володінні у ТОВ «Дунайагросервіс» судом було здійснено в мотивувальній частині цього рішення щодо позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору.

Крім того, оскільки позовна вимога про зобов`язання Відповідача-2 звільнити Підвідний канал на острові Степовий площею 3,9 га є похідною від вимоги про визнання недійсним, укладеного між відповідачами по справі, Договору № 409 по біологічному очищенню (біомеліорації) підвідного каналу на острові Степовий від 31.07.2020, укладений між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайагросервіс», підстав для задоволення якої судом не вбачається - у задоволенні цієї похідної позовної вимоги, також, слід відмовити.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з покладенням на прокуратуру судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України

Повний текст рішення складено 07 листопада 2022 р.

Суддя О.А. Демешин