ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про призначення експертизи

"29" вересня 2022 р. Справа№ 911/974/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Алданової С.О.

при секретарі судового засідання: Яценко І.В

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 29.09.2022

від позивача: Батура П.О.

від відповідача: Чиж С.С.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватної фірми "Степаненко і К" на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2022 (повний текст рішення підписано 06.07.2022)

у справі № 911/974/20 (суддя - Д.Г.Заєць)

за позовом Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни,

до Приватної фірми "Степаненко і К",

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни б/н від 15.04.2020 року (вх. №987/20 від 21.04.2020 року) (далі - позивач) до Приватної фірми "Степаненко і К" (далі - відповідач) про стягнення (з урахуванням поданих уточнень позовних вимог) 480000,00 грн. основного боргу, 676504,10 грн. 30% річних, 159621,62 грн. інфляційних втрат, 583151,28 грн. пені, 315000,00 грн. штрафу.

Позивач в обгрунтування позову посилався на невиконання відповідачем умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 та Додаткової угоди від 05.06.2017 про внесення змін та доповнень, щодо повернення фінансової допомоги в сумі 480000,00 грн. Крім того, за порушення зобов`язань за укладеним договором, позивач просив стягнети з відповідача відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пені та штрафу з посиланням на приписи п. 5.2, п. 5.5 договору.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що підписи на Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року виконані не директором ПФ "Степаненко і К". Також, відповідач наголошував, що підписи позичальника та позикодавця на Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року виконані не у 2017 році, а незадовго до звернення з даним позовом до суду. Таким чином, на думку відповідача, вказані документи є підробленими, оскільки, підпис виконано не відповідачем, а іншою особою, не уповноваженою на таке підписання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.06.2022 у справі № 911/974/20 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни до Приватної фірми "Степаненко і К" задоволено частково. Стягнуто з Приватної фірми "Степаненко і К" на користь Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни 480000 грн. 00 коп. основного боргу, 67650 грн. 41 коп. 30% річних, 159621 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 31500 грн. 00 коп. штрафу, 10369 грн. 97 коп. пені, 11237 грн. 41 коп. витрат по сплаті судового збору, 8458 грн. 08 коп. витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- всупереч умов п. п. 2.7 Договору позики та ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України, відповідачем свої зобов`язання стосовно повернення суми позики позивачу виконано частково, а саме, повернуто 150000,00 грн. решта суми - 480000,00 грн. станом на день вирішення спору не повернуто позивачу;

- відповідачем не надано суду доказів того, що Договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована;

- твердження відповідача про не підписання Договору позики спростовуються висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021 року;

- враховуючи встановлені обставини справи, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з огляду на вимоги розумності та справедливості, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, суд першої інсанції зменшив розмір штрафних санкцій та відсотків річних на 90%, присудивши до стягнення 10369,97 грн. пені, 31500,00 грн. штрафу, 67650,41 грн. 30% річних, а в решті стягнення - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватна фірма "Степаненко і К" подала апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2022 по справі № 911/974/20. За наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2022 по справі № 911/974/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни до приватної фірми "Степаненко і К" про стягнення заборгованості по Договору поворотної фінансової допомоги № 1 від 03.01.2017 р. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Степаненко Лариси Володимирівни витрати на оплату збору за подання цієї апеляційної скарги.

До апеляційної скарги скаржником було долучено клопотання про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник наголошував на тому, що підписи на Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року виконані не директором ПФ "Степаненко і К", відповідачем вказані документи - не підписувались, вказані документи є підробленими, оскільки, підпис виконано не відповідачем, а іншою особою, не уповноваженою на таке підписання. При цьому, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийняв до уваги висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021 року, який є неналежним доказом з огляду на те, що експертом при складенні вказаного висновку було порушено вимоги закону, а саме висновок містить ряд недоліків (експертом були самостійно змінені питання, порушено ряд методик дослідження), на яких наголошував відповідач в суді першої інстанції, проте, вони безпідставно не були прийняті до уваги. При цьому, скаржник з посиланням на ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України просив призначити повторну судову експертизу. Крім того, скаржник не погодився і з присудженими до стягнення сумами, вказуючи про їх необґрунтоване нарахування і стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому через канцелярію Північного апеляційного господарського суду, позивач заперечував проти доводів скаржника, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 125.07.2022 апеляційну скаргу Приватної фірми "Степаненко і К" у справі № 911/974/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Майданевич А.Г., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватної фірми "Степаненко і К" на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2022 від у справі № 911/974/20, розгляд справи призначено на 15.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 розгляд справи відкладено на 29.09.2022.

В судовому засіданні 29.09.2022 представник скаржника підтримав подане клопотання про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи. Клопотання обгрунтував тим, що підписи на Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року виконані не директором ПФ "Степаненко і К", відповідачем вказані документи - не підписувались, вказані документи є підробленими, оскільки, підпис виконано не відповідачем, а іншою особою, не уповноваженою на таке підписання. При цьому, за результатами призначеної у справі судової експертизи, було складено висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, який є неналежним доказом з огляду на те, що експертом при складенні вказаного висновку було порушено вимоги закону, а саме висновок містить ряд недоліків (експертом були самостійно змінені питання, порушено ряд методик дослідження). При цьому, позивачем було замовлено рецензію на висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, який виконано експертом вищого кваліфікаційного класу ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», в якій підтверджено відповідні недоліки вказаного висновку. При цьому, відповідач наголошував, з`ясування факту підписання/не підписання Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року, в редакції наданій позивачем, має суттєве значення для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи, що відповідає приписам ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, скаржник з посиланням на ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України просив призначити повторну судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, і на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 на першому аркуші під текстом та у графі «Позичальник» на другому аркуші Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017, ОСОБА_1 ?

- Чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» у Додатковій угоді, датованій 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги(позики) №1 від 03.01.2017, ОСОБА_1 ?

- Чи одним способом нанесені друковані тексти в Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1, датованого 03.01.2017?

- Чи мало місце заміна аркушів в Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017?

Представник позивача в судовому засіданні 29.09.2022 заперечував проти призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на відповідність висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021 вимогам процесуального закону та відсутність будь-яких порушень при його складанні.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши думки присутніх представників учасників справи щодо заявленого клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З урахуванням обставин справи, суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 Цивільного кодексу України).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, визначено способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. (абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 Цивільного кодексу України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд повинен з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

В свою чергу, наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що кожна з сторін обгрунтовує свою позицію по суті спору певними документами, а саме: позивач - стосовно наявності у заявленому до стягнення розмірі суми боргу, штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат, та її документального підтвердження, а відповідач - стосовно відсутності підстав стягнення вказаних сум з огляду на неналежність доказів її документального підтвердження, а також заперечення факту укладення відповідних правочинів з огляду на те, що підписи на Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковій угоді від 05.06.2017 року виконані не директором ПФ "Степаненко і К", проте, їх оцінка як доказів в підтвердження або спростування доводів кожної з сторін, має здійснюватись на стадії розгляду справи по суті, коли суд повинен встановити обставини наявності/відсутності певного права, і відповідно, чи мають місце факти порушення чи оспорення суб`єктивного матеріального права чи інтересу, на захист якого подано позов.

Вказані обставини не встановлюються на стадії вирішення судом питання про призначення судової експертизи, оскільки на даній стадії судового провадження суд визначає чи потрібні відповіді на питання, які стосуються предмету спору в контексті спірних правовідносин сторін, і відповідь на які можливо надати саме з застосуванням спеціальних знань у певній галузі, якими суд не володіє.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що до предмету доказування по даній справі входить питання наявності або відсутності обумовлених Договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 03.01.2017 року та Додатковою угодою від 05.06.2017 року зобов`язань відповідача перед позивачем, і позивачем наголошується на наявності правової підстави виникнення таких зобов`язань внаслідок наявності відповідних документальних доказів, а відповідачем заперечується вказана обставина з посиланням на неналежність поданих документальних доказів з огляду на їх дефектність, як документів., а саме: не підписання їх саме відповідачем, здійснення друкування тексту пізніше за наведених у документах датах, заміна аркушів текстів документів. Проте, вказані доводи можуть бути перевірені виключно за допомогою спеціальних знань у галузі почеркознавства та документовиготовлення, якими суд не володіє і в силу приписів процесуального закону позбавлений можливості здійснити таку перевірку.

В свою чергу, в матеріалах справи за результатами призначеної у справі судової експертизи, було складено висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, в якому експертами надано певні відповіді на поставлені судом питання.

Проте, відповідачем наголошувалось на тому, що з огляду на ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України наявні підстави для призначення повторної судової експертизи, для повторного дослідження об`єктів: Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017, та Додаткової угоди, датованої 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги(позики) №1 від 03.01.2017.

Ч. 2 статті 107 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Отже, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав особи. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Відповідач посилався на те, що повторне дослідження вказаних об`єктів: Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017, та Додаткової угоди, датованої 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги(позики) №1 від 03.01.2017 зумовлено порушеннями, які допущені при складенні висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, і які підтверджені наданою у справу Рецензією від 07.02.2022, складену експертом вищого кваліфікаційного класу ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Круть О.В., а саме: відповідь на питання: « 6. Підпис від імені ОСОБА_1 у Додатковій угоді, званій 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 03.01.2017, виконаний у період часу пізніше листопада 2018 року. Отже, підпис ОСОБА_1 у Додатковій угоді, датованій 05.06.2017, виконаний не вказану в документі дату - 05.06.2017, а пізніше», у висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 19889/19900/20-32/20682/20-34/35071-35089/21-34 від 28.12.2021, складеному експертами Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз Посільським О.О, Гріненко Ж.Г., є неповною, необгрунтованою, необ`єктивною, та, відповідно, вказаний висновок експертів складений в супереч ст.3 та ст.12 Закону України «Про судову експертизу» та п.2 розділу II «Права, обов`язки та відповідальність експерта» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 та виконаний з порушенням вимог Методики визначення абсолютного віку документів, Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2001 р. (реєстраційний код 2.1.16 у Реєстрі методик проведення судових експертиз) і не може бути використаний як джерело доказів.

Крім того, відповідач посилався на те, що при складенні висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021 були допущені порушення:

- експертами були відредаговані питання, поставлені на експертизу ухвалою Господарського суду Київської області 21.07.2020;

- в частині відповіді на питання № 2 та № 3 висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, наявні порушення п. 1.3 (щодо перевищення 15-денного терміну вивчення матеріалів) , п. 4.16 (відсутність зазначення голови комісії експертів), п. 4.12 (стосовно відсутності відомостей про упаковку та способу доставки досліджуваних об`єктів) Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. №53/5, а також п. 1 Методики судово-почеркознавчої експертизи (відсутність відомостей про характер наданих документальних матеріалів), п. 1 Методики дослідження підписів (недоцільність виділення вирішення завдань в порядку експертної ініціативи), Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (стосовно відсутності інформації щодо строків повірки та калібрування технічних засобів, які використовувались при проведенні експертизи), у дослідницькій частині висновку викладено поверховий опис об`єктів дослідження, який за своїм обсягом не може достатньо індивіалізувати досліджувані документи та рукописи; на стадіях роздільного та порівняльного дослідження, у ході опису загальних та окремих ознак досліджуваних підписів , експертами не додержано хронології їх викладення;

- порушення вимог п. 3.2.«Роздільне дослідження» Методики дослідження підписів, у дослідницькій частині відсутні опис та оцінка комплексів загальних та окремих ознак наданих зразків підпису ймовірного виконавця. Як наслідок, втрачено розуміння транскрипційної співставності зразків, їх якісної та кількісної достатності для проведення даного порівняння(порушення вимог методичних рекомендацій, що до підготовки порівняльних зразків). Також, відсутня оцінка різних видів наданих зразків між собою (вільних, умовно-вільних та експериментальних), що є значним етапом у перевірці їх достовірності. Отже, експертами не вирішено запитання власне придатності наданого порівняльного матеріалу;

- не зазначені методи, які використовувались при проведенні порівняння;

- сукупність наведених експертами збіжних ознак включає ряд таких, що часто зустрічаються у почерках різних осіб, а тому мають досить низьке ідентифікаційне значення (розділ 4.4 «Оцінка результатів проведеного дослідження та формулювання висновків» Методики судово-почеркознавчої експертизи), і вказано, що висновок не може вважатися досить грунтовним без оцінки ознак, що розрізняються, якщо такі виявлені у процесі порівняльного дослідження. Оцінка розходжень полягає в поясненні причині їхнього походження, і категоричний позитивний висновок буде можливий тільки тоді, коли вони знаходять своє природне пояснення. У синтезуючих частинах висновку розбіжні ознаки експертом не зазначені, що ставить під сумнів повноту, достовірність та об`єктивність дослідження;

- порушено вимоги частини 4.5. «Оформлення експертного дослідження» та п. 5.5 «Ілюстрація експертного дослідження» Методики судово- почеркознавчої експертизи при оформленні ілюстративної таблиці, оскільки нумерація позначок частково не відповідає конкретному прояву збіжної ознаки; стрілки з позначками розташовані на ілюстраціях, а мають виходити за їх межі на 5-10мм.; ілюстрації результатів порівняння мають бути розташовано на одному горизонтальному рівні; відсутні контрольні зображення; відсутня наочність.

Вищенаведені доводи відповідача стосовно недоліків висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021 - позивачем не було спростовано належними засобами доказування. Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що судом першої інстанції (ухвалою від 07.06.2022) було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик експертів для надання пояснень стосовно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, і відповідні зауваження відповідача не були спростовані у встановленому процесуальним законом порядку, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями стосовно оцінки реалізації експертами спеціальних знань у відповідній галузі, зокрема щодо почеркознавства та документовиготовлення.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №19899/19900/20-32/20682/20-34/3507-350089/21-34 від 28.12.2021, і Рецензію від 07.02.2022, складену експертом вищого кваліфікаційного класу ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Круть О.В., в якій вказано, що відповідь на питання: « 6. Підпис від імені ОСОБА_1 у Додатковій угоді, званій 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 03.01.2017, виконаний у період часу пізніше листопада 2018 року. Отже, підпис ОСОБА_1 у Додатковій угоді, датованій 05.06.2017, виконаний не вказану в документі дату - 05.06.2017, а пізніше», у висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 19889/19900/20-32/20682/20-34/35071-35089/21-34 від 28.12.2021, складеному експертами Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз Посільським О.О, Гріненко Ж.Г., є неповною, необгрунтованою, необ`єктивною, та, відповідно, вказаний висновок експертів складений в супереч ст.3 та ст.12 Закону України «Про судову експертизу» та п.2 розділу II «Права, обов`язки та відповідальність експерта» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 та виконаний з порушенням вимог Методики визначення абсолютного віку документів, Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2001 р. (реєстраційний код 2.1.16 у Реєстрі методик проведення судових експертиз) і не може бути використаний як джерело доказів, - дійшов висновку, що у справі є необхідною проведення повторної судової почеркознавчої експертизи з метою усунення відповідних розбіжностей та виправлення допущених недоліків експертного висновку, та спростування сумнівів у правильності висновку експерта.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на вирішення повторної експертизи слід поставити сукупність питань, з метою усунення відповідних розбіжностей та виправлення допущених недоліків експертного висновку, а також встановлення обставин справи, які встановити неможливо без застосування спеціальних знань у галузі почеркознавства та документовиготовлення (зокрема щодо виконання підпису повноважною особою - ОСОБА_1 на відповідних об`єктах дослідження у відповідних графах, способів нанесення друкованих текстів на відповідних об`єктах дослідження, заміни/не ідентичності аркушів відповідних об`єктів дослідження ), і доручити проведення відповідної експертизи слід іншим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання відповідача в частині призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи. Проте, її проведення суд апеляційної інстанції вирішив доручити іншим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з огляду на приписи ч. 2 статті 107 Господарського процесуального кодексу України

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. №53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи, тощо).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Дослідивши матеріали справи, керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 107, пунктом 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Приватної фірми "Степаненко і К" про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи у справі № 911/974/20- задовольнити.

2. Призначити у справі № 911/974/20 повторну судову почеркознавчу експертизу, доручивши її проведення іншим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська,6).

3. На вирішення експерта (експертів) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України поставити наступні питання стосовно об`єктів дослідження:

3.1. Чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 на першому аркуші під текстом та у графі «Позичальник» на другому аркуші Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017, ОСОБА_1 ?

3.2. Чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» у Додатковій угоді, датованій 05.06.2017, про внесення змін та доповнень до Договору про надання поворотної фінансової допомоги(позики) №1 від 03.01.2017, ОСОБА_1 ?

3.3. Чи одним способом нанесені друковані тексти в Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1, датованого 03.01.2017?

3.4. Чи мало місце заміна аркушів в Договорі про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1 датованого 03.01.2017?

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку та за відмову від поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 384, 385 КК Україна.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

С.О. Алданова

Повний текст ухвали підписано 29.09.2022.