ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 жовтня 2022 року Справа № 903/215/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Грачука В.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Данилік Ф.Я.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи

по справі № 903/215/22

за позовом ОСОБА_1 , с. Тарасове, Луцького району, Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база, м. Ковель

про стягнення 1000 грн. вартості частки учасника товариства,

в с т а н о в и в:

згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Встановивши відповідність поданої заяви вимогам статті 226 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 06.10.2022 суд залишив позов без розгляду.

Представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про те, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17).

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишенням позову без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Відповідач вказує на те, що подання позивачем немотивованої заяви про залишення позову без розгляду є необґрунтованою його дією та свідчить про зловживання позивачем своїх прав.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20).

Відповідач вважає, що позивач вчинив такі необгрунтовані дії:

- 01.04.2022 року представник позивача подав до господарського суду Волинської області позовну заяву, визначивши ціну позову в розмірі 2446300 гривень.

31.05.2022 від представника позивача надійшло клопотання від 30.05.2022 про призначення комплексної судової експертизи, в якому він просив призначити у справі комплексну судову економічну експертизу та просив оплату за проведення експертизи покласти на позивача. Внаслідок призначення судової експертизи у відповідача виникла необхідність у підготовці додаткових документів.

Стороною відповідача на виконання вимог ухвали суду були надані копії документів, необхідних для проведення експертизи, зокрема: баланс (звіт про фінансовий стан) ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» станом на 30.07.2018 року; розшифровку рядка 1010 (основні засоби) балансу станом на 30.07.2018 року, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення та інше.

Натомість, стороною позивача оплату за експертизу не проведено, відтак ухвалу суду про призначення комплексної судової експертизи від 22.06.2022 року експертною установою залишено без виконання та повернуто надані матеріали. Внаслідок таких дій позивача провадження у справі затягнулось.

- 06.10.2022 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог з 2446300 гривень до 1000 гривень, при цьому не навів жодних мотивів подання такої заяви та саме такої суми вартості частки учасника та відповідно ціни позову;

- 06.10.2022 року представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду, не навівши жодних мотивів та підстав для її подання;

- заявив клопотання про призначення судової експертизи без наміру здійснювати оплату за її проведення;

- сторона позивача приховала від суду наявні у неї письмові докази на підтвердження обставини добровільного виходу ОСОБА_1 з учасників товариства. Адвокатом позивача ще 21.07.2022 у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради було отримано копію нотаріальної заяви ОСОБА_1 , поданої 01.08.2018 року державному реєстратору Огей Н.М. про вихід із числа учасників товариства. Проте, до суду цей доказ стороною позивача не подавався, що вказує на недобросовісність сторони позивача та приховування від суду наявних у них доказів.

Щодо зменшення ціни позову.

06.10.2022 року представник позивача адвокат Сорока В.Г. через систему «Електронний суд» подав заяву про зменшення розміру позовних вимог з 2446300 грн. до 1000 грн. У заяві представник позивача не обгрунтував, чому було вирішено зменшити розмір позовних вимог, чому саме зменшено розмір позовних вимог саме до такої суми вартості частки учасника товариства.

Разом з цим, зменшення розміру позовних вимог процесуальне право позивача, передбачене п.2 ч.2 ст.46 ГПК України. Отже, позивач реалізувала процесуальне право на зменшення розміру позовних вимог, передбачене п.2 ч.2 ст.46 ГПК України. Закон не містить вимоги про те, що така заява має містити пояснення причин зменшення.

З огляду на викладене, звернення представника позивача із заявою про зменшення розміру позовних вимог грунтується на правовій підставі - п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, а тому цю дію не можна вважати необгрунтованю дією позивача.

Щодо заявлення клопотання про призначення судової експертизи без наміру здійснювати оплату за її проведення.

31.05.2022 представник позивача адвокат Сорока В.Г. звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі комплексної судової експертизи.

Ухвалою суду 22.06.2022 клопотання було задоволено: у справі №903/215/22 призначено комплексну судову експертизу, проведення комплексної судової експертизи доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, за згодою її представника, покладено на позивача ОСОБА_1 , провадження у справі № 903/215/22 зупинено до одержання висновку судової експертизи.

19.09.2022 від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №4411/15/вих.-22/ЛЕП від 15.09.2022, в якому зазначено, що станом на 15.09.2022 рахунок вартості проведення судово-економічної експертизи не сплачений, а тому ухвалу суду про призначення комплексної судової експертизи від 22.06.2022 залишено без виконання та повернуто надані матеріали.

Ухвалою від 29.09.2022 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 06.10.2022.

Частиною 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №920/831/20 викладено висновок про те, що за наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Таким чином, звернення представника позивача в процесі розгляду справи №903/215/22 з клопотанням про призначення комплексної експертизи з метою доведення фактів, що входять в предмет доказування (визначення вартості частки учасника товариства) це право сторони у справі, що грунтується на приписах ч.1 ст.74, ч.ч.1, 2 ст.73, ч.1 ст.99 ГПК України. Цю дію позивача також не можна вважати необгрунтованю дією позивача.

Доводи представника відповідача про те, що у позивача не було наміру оплачувати експертизи в момент заявлення клопотання про її призначення жодним чином не обгрунтовані та не підтверджені доказами.

Згідно із копією рахунку Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №22-2049 від 19.07.2022 (а.с.24, т.2) вартість експертизи становить 60406,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача пояснював, що вартість експертизи не було оплачено, оскільки позивач не розраховувала на таку вартість.

Щодо приховування доказів.

У заяві про компенсацію судових витрат представник відповідача стверджує, що сторона позивача приховала від суду наявні у неї письмові докази на підтвердження обставини добровільного виходу ОСОБА_1 з учасників товариства. Представник відповідача посилається на те, що адвокат позивача ще 21.07.2022 у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради отримав копію нотаріальної заяви ОСОБА_1 , поданої 01.08.2018 державному реєстратору Огей Н.М. про вихід із числа учасників товариства, проте суду цей доказ стороною позивача не подавався, що, на думку представника відповідача, вказує на недобросовісність сторони позивача та приховування від суду наявних у них доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За змістом ч.ч.1, 3, 4 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що сторона самостійно визначає, які докази на підтвердження чи спростування вимог подати суду.

З матеріалів справи №903/215/22 вбачається, що з позовною заявою до господарського суду позивач звернулась 01.04.2022, приєднавши до позовної заяви додатки з 8-ми позицій. Додатком №2 до позовної заяви є й копія заяви ОСОБА_1 від 02.07.2018.

Разом з цим, представник відповідача не подав доказів, які б підтверджували його доводи, а саме: свідчили про отримання адвокатом позивача 21.07.2022 у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради копії нотаріальної заяви ОСОБА_1 , поданої 01.08.2018 державному реєстратору Огей Н.М. про вихід із числа учасників товариства.

За наведених обставин відсутні підстави для висновку про приховування позивачем доказів, що стосуються предмету спору, а відтак відсутні підстави для висновку про необгрунтованість дій позивача, пов`язаних з приховуванням доказів.

Щодо заяви про залишення позову без розгляду.

06.10.2022 представник позивача адвокат Сорока В.Г. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Зі змісту наведеної норми випливає, що позивач має право звернутися до суду до початку розгляду справи по суті із заявою про залишення позову без розгляду.

Оскільки представник позивача до початку розгляду справи по суті звернувся з заявою про залишення позову без розгляду ухвалою від 06.10.2022 суд на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України залишив позов без розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.5.17. постанови від 15.09.2021 у справі №921/661/20 дійшов висновку про те, що звернення позивача, до розгляду справи по суті, із заявою про залишення позову без розгляду без наведення жодних мотивів та підстав для її подання є необґрунтованою дією позивача.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві представника позивача від 06.10.2022 про залишення позову без розгляду не наведено мотивів та підстав для її подання.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

У зв`язу із зверненням представника позивача із заявою про залишення позову без розгляду виникли підстави для постановлення судом ухвали від 06.10.2022 про залишення позову без розгляду.

Таким чином, подання представником позивача немотивованої заяви про залишення позову без розгляду є необґрунтованою дією, внаслідок вчинення якої на підставі ч.ч.5, 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у відповідача виникло право заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги відповідач надав суду: копію договору №06/05/22 про надання правничої допомоги від 06.05.2022; акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги (з детальним описом виконаних робіт) від 07.10.2022; копію рахунку фактури №07/10/22 від 07.10.2022.

Згідно з преамбулою договору №06/05/22 про надання правничої допомоги від 06.05.2022 цей договір укладено між Адвокатським об`єднанням «Ковальов, Сорокопуд та партнери» як виконавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база як замовником (клієнтом).

У п.1.1. договору узгоджено предмет договору: виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо представництва і захисту інтересів останнього в установах, організаціях, правоохоронних органах (прокуратурі, Національній поліції, СБУ, ДФС тощо), в судах загальної юрисдикції в господарському суді, адміністративних судах, як першої, апеляційної так і касаційної інстанціях у господарській справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Ковельська оптово-торгова база у Господарському суді Волинської області (справа №903/215/22).

Пунктами 4.1., 4.3. договору врегульовано порядок та розмір оплати: за послуги за п.1.1. договору замовник сплачує виконавцю гонорар за домовленістю, виходячи із витраченого часу а також всі понесені виконавцем витрати на представництво. Гонорар може сплачуватися почасово так і сталою сумою.

Фіксована сума гонорару складає 75000 грн.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зазначено, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами в договорі про правову (професійну правничу) допомогу у фіксованому розмірі, а тому не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником відповідача, а отже є визначеним.

Зі змісту п.1.1. договору №06/05/22 про надання правничої допомоги від 06.05.2022 випливає, що Адвокатське об`єднання як виконавець зобов`язалось надавати ТзОВ Ковельська оптово-торгова база як замовнику юридичні послуги у господарській справі №903/215/22 не лише у Господарському суді Волинської області, але й у судах загальної юрисдикції, в адміністративних судах, як першої, апеляційної так і касаційної інстанціях, а також в інших установах, організаціях, правоохоронних органах (прокуратурі, Національній поліції, СБУ, ДФС тощо), а відповідно до п.4.1. договору гонорар у розмірі 75000 грн. визначено за послуги, які вказані у п.1.1. договору, й надані в інших органах, установах, судових інстанціях, а не лише за послуги з професійної правничої допомоги, які були надані Адвокатським об`єднанням «Ковальов, Сорокапуд та партнери» під час розгляду справи №903/215/22 у суді першої інстанції - Господарському суді Волинської області.

У заяві №101 від 10.10.2022 ТзОВ Ковельська оптово-торгова база просить стягнути 75000 грн. за послуги професійної правничої допомоги лише в Господарському суді Волинської області.

За таких обставин заява представника ТзОВ Ковельська оптово-торгова база №101 від 10.10.2022, у якій він просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Ковельська оптово-торгова база всю суму гонорару в розмірі 75000 грн. в рахунок компенсації понесених судових витрат внаслідок необгрунтованих дій позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки оплату в розмірі 75000 грн. визначено за комплекс консультаційних та юридичних послуг у різних органах, установах, судових інстанціях, а не лише за послуги професійної правничої допомоги в Господарському суді Волинської області.

Відповідно до ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по справі №640/18402/19 від 28.12.2020, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

Незважаючи на встановлення в договорі №06/05/22 від 06.05.2022 фіксованої суми гонорару, в акті прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги від 07.10.2022, наданому відповідачем, і в якому зазначено вартість виконаних робіт 75000 грн., наведено детальний опис виконаних робіт.

Проте, наданий акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги (з детальним описом виконаних робіт) від 07.10.2022 сам по собі не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному в ньому розмірі з іншої сторони, оскільки розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а також відповідати умовам укладеного між Адвокатським об`єднанням «Ковальов, Сорокопуд та партнери» і ТзОВ Ковельська оптово-торгова база договору про надання правничої допомоги №06/05/22 від 06.05.2022.

Доказів внесення змін та доповнень до договору №06/05/22 від 06.05.2022 в частині розміру гонорару, порядку його оплати не надано.

Про те, що акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат вказав Верховний Суд у постанові від 18.06.2019 у справі №922/3787/17.

Керуючись ст.ст. 123, 130, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Ковельська оптово-торгова база 75000 грн. в рахунок компенсації понесених судових витрат внаслідок необгрунтованих дій позивача відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та ухвалу підписано 02.11.2022.

Суддя І. О. Якушева