ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.11.2022р. Справа №905/637/22

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО", м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", м.Дружківка

про стягнення шкоди в сумі 36900,76 грн.

Суддя Левшина Г.В

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО", м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", м.Дружківка, про стягнення шкоди в сумі 36900,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ "Страхова компанія "ІНГО" на підставі Договору страхування №250587491.18 від 10.12.2018р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "БАЗ А079.19", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована ПРАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" за полісом №АО/1472863, позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 36900,76 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/637/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; звернуто увагу сторін на приписи ч.5 ст.165, ч.3 ст.166, ч.3 ст.167 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими копія відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив з доданими документами повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам одночасно з надісланням (наданням) до суду; витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, а/с 272) письмову інформацію щодо умов Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1472863 станом на 31.07.2019, а саме: назву страховика; прізвище, ім`я та по-батькові страхувальника - особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована; розмір ліміту відповідальності; розмір франшизи; забезпечений транспортний засіб; строк дії полісу; встановлено позивачу в строк до 25.08.2022 надати суду належним чином засвідчену копію Генеральної угоди №250527888.16 від 03.05.2016 року.

23.08.2022р. до канцелярії суду від позивача, на виконання вимог ухвали від 10.08.2022р., надійшла належним чином засвідчена копія Генеральної угоди №250527888.16 від 03.05.2016 року.

25.08.2022р. на електронну адресу суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали від 10.08.2022р., до якого додано Інформацію з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо умов Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1472863 станом на 31.07.2019р.

30.08.2022р. через підсистему Електронний суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено заперечення проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, відповідач посилається на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та зазначає, що договір страхування №250587491.18 від 10.01.2019р. на момент дорожньо-транспортної пригоди був недійсним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Ілта не внесло страхову премію за договором. У зв`язку з цим, акт взаємозаліку №73 від 24.12.2019р., укладений між позивачем та ТОВ Ілта, свідчить про те, що виплата страхового відшкодування не мала місце, а сума в розмірі 38900,76 грн. включена в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу за договором №250587491.18. Отже, на думку відповідача, вимога позивача про стягнення 36900,76 грн є безпідставною, оскільки в цій частині позивач не поніс фактичних витрат по виплаті страхового відшкодування.

Відповідь на відзив позивачем не подавалась.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи наявні у справі докази обізнаності сторін з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне:

10.12.2018р. між ПрАТ "АСК ІНГО Україна" (Позивач, Страховик) та ТОВ Ілта (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250587491.18 (Договір), Вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ Перший український міжнародний банк, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, зазначеним у п. 1 Договору.

Станом на момент звернення до суду із даним позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "АСК ІНГО Україна" змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Страхова компанія ІНГО.

За умовами вказаного Договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль "Peugeot 301", реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2017 року випуску.

Строк дії Договору страхування згідно з пунктом 5.1 останнього - з 00 год. 00 хв. 10.01.2019 року по 24 год. 00 хв. 09.01.2020 року включно.

Зобов`язання Страховика за Договором виникають з дати початку строку дії, зазначеної в ньому тільки за умови виконання Страхувальником зобов`язань по сплаті страхової премії відповідно до умов та строків цього договору (п. 5.2 Договору).

31.07.2019р. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не перевірив, не забезпечив технічно справний стан свого транспортного засобу, в результаті чого, незакріплена задня ліва вісь транспортного засобу покотилась по проїзній частині дороги та пошкодила два припаркованих авто, в тому числі механічні ушкодження отримав застрахований позивачем автомобіль "Peugeot 301", державний номерний знак НОМЕР_2 .

ДТП сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 п.2.3 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2019р. у справі 522/14001/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

31.07.2019р. страхувальник - ТОВ «ІЛТА» звернувся до АТ "Страхова компанія "ІНГО" із повідомленням про страхову подію.

На підставі вищезазначеного, позивачем складено акт огляду транспортного засобу, застрахованого за полісом №250587491.18 від 31.07.2019р.

Відповідно до акту виконаних робіт за №РС-0013481 від 30.09.2019р., ТОВ «Адіс-Мотор» виконало роботи з ремонту автомобіля "Peugeot 301", державний номерний знак НОМЕР_2 , на суму 38900,79 грн.

Відповідно до Страхового акту №2269218 від 21.12.2019р., складеного Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», розмір страхового відшкодування за Договором страхування №250587491.18 становить 38900,76 грн.

У відповідності до умов Договору страхування сума страхового відшкодування в розмірі 38900,76 грн. була перерахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» отримувачу - ТОВ «ІЛТА» шляхом укладення між страховиком та страхувальником Акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів № 73 від 24.12.2019р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" за полісом ОСЦПВ №АО001472863, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

З метою досудового врегулювання спору, 15.11.2019 року відповідачу була направлена заява на виплату страхового відшкодування у сумі 38900,79 грн.

Окрім того, з наданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що позивачем було направлено відповідачу претензію №85 від 15.01.2020р. на суму 38900,79 грн. У відповідь на вищезазначену претензію, відповідач листом №1236 від 30.07.2020р. відмовив у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що оскільки суму 38900,76 грн. було включено в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу, то АТ "Страхова компанія "ІНГО" не зазнало витрат і не набуло права вимагати від відповідальної особи зазначене відшкодування. Разом з тим, докази надсилання листа №1236 від 30.07.2020р. на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування відповідачем виплачено не було, АТ "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" про стягнення шкоди в сумі 36900,76 грн.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів.

Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування) (ч.2 ст.352 Господарського кодексу України).

За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.354 Господарського кодексу України). Вказане положення кореспондується з положеннями ст.979 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.355 Господарського кодексу України передбачено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Страховим випадком, за визначенням ст.8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.2.2 Договору страхування №250587491.18 страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону.

Як було встановлено судом, 31.07.2019р. сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення водієм транспортного засобу БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 п.2.3 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2019р. у справі 522/14001/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили.

За змістом ч.ч.4, 6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості водія транспортного засобу БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

Окрім того, з огляду на викладене дана дорожньо-транспортна пригода визначена сторонами Договору страхування як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика належить, зокрема, при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Пунктом 9.1 Договору страхування передбачено, що після одержання всіх необхідних документів (відповідно до п. 10 Договору), рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у строк до 15 робочих днів.

В подальшому, страхувальник - ТОВ «ІЛТА» 31.07.2019р. звернувся до АТ "Страхова компанія "ІНГО" із повідомленням про страхову подію, копія якого долучена до матеріалів справи.

Розмір матеріального збитку визначений згідно Рахунку ТОВ «Адіс-Мотор» №СЧ-33356 від 02.09.2019р. на суму 38900,76 грн., який містить розгорнутий перелік виконаних робіт.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Peugeot 301", державний номерний знак НОМЕР_2 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2017, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п.7.38 Методики.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля "Peugeot 301", державний номерний знак НОМЕР_2 , коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018.

Таким чином, позивач має право на стягнення суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі акту виконаних робіт №РС-0013481 від 30.09.2019р., який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля "Peugeot 301", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Як було встановлено судом, позивачем долучено до позовної заяви копію акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів №73 від 24.12.2019р., складеного між страховиком (Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна») та страхувальником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Ілта») за Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р., в якому зазначено, що сторони домовились про залік взаємних вимог по договорам страхування згідно з Додатком № 1 та Додатком № 2 до цього акту.

Відповідно до п.1 Акту Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» є боржником по виплаті страхувальнику страхового відшкодування по договорам страхування згідно з Додатком № 1 на суму 476012,37 грн.

Відповідно до п.2 Акту Товариство з обмеженою відповідальністю «Ілта» є боржником по сплаті страхової премії по договорам страхування згідно з Додатком № 2 на суму 476012,37 грн.

Відповідно до п.3 Акту розмір взаємних вимог, які погашаються, становить 476012,37 грн.

У Додатку № 1 до вказаного Акту зазначено, що позивач є боржником з виплати страхового відшкодування за Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р. у розмірі 38900,76 грн.

Згідно із ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ілта» та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» Акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів №73 від 24.12.2019р. (на суму 476012,37 грн.) зобов`язання позивача з виплати страхового відшкодування за Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р. у сумі 38900,76 грн. припинилось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Тобто, позивачем як страховиком за Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р. було у повному обсязі виконано обов`язок з виплати страхувальнику страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування (шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог).

Як встановлено судом, відповідно до Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р. вигодонабувачем є ПАТ «Перший український міжнародний банк».

Позивачем долучено до матеріалів справи копію листа ПАТ Перший український міжнародний банк №КНО-58.1.1/454 від 19.11.2019р., в якому останній повідомляє позивача про прийняття ним рішення про здійснення страховиком виплати страхового відшкодування за Договором страхування №250587491.18 від 10.12.2018р. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілта».

Щодо доводів відповідача стосовно того, що Договір страхування №250587491.18 від 10.01.2019р. на момент дорожньо-транспортної пригоди був недійсним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Ілта не внесло страхову премію за договором, то суд вважає їх необгрунтованими та відхиляє з огляду на наступне.

Положеннями ст.204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження нікчемності чи недійсності договору. Як доказ правомірності такого правочину є факт виплати позивачем суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобіля.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО001472863, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_1 , покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування за договором (полісом) №АО001472863 обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд відзначає, що вимога Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про виплату страхового відшкодування залишена Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" без виконання.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО001472863 розмір франшизи складає 2000 грн.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, враховуючи встановлений судом розмір страхового відшкодування, який перейшов до відповідача на праві зворотної вимоги, визначені полісом розміри лімітів відповідальності та франшизи (2000,00 грн.), вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 36900,76 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 123, 126, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО", м.Київ до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", м.Дружківка про стягнення шкоди в сумі 36900,76 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" (84205, Донецька області, м.Дружківка, вул.Соборна, буд.37, ) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (01054, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.33, ) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у розмірі 36900,76 грн. та судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 01.11.2022р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина