ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. Справа №907/182/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін:

прокурора: прокурора Місінської М.А.,

позивачів: не з`явились,

відповідача: адвоката Левицького А.О., керівника Сойма Ю.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Хустське лісове дослідне господарство" від 08.08.2022 (вх. суду від 11.08.2022 №01-05/1993/22)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2022 (повний текст рішення складено 18.07.2022, суддя Пригуза П.Д., м. Ужгород)

у справі № 907/182/22

за позовом Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури, м. Ужгород,

в інтересах держави в особі:

позивача-1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород,

позивача-2 Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, с. Горінчово, Хустський район, Закарпатська область

до відповідача: Державного підприємства "Хустське лісове дослідне господарство", м. Хуст, Хустський район, Закарпатська область

про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У квітні 2022року заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (далі-Держеконіспекції) та Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ДП "Хустське лісове дослідне господарство" (далі- ДП «Хустське ЛДГ») з вимогою про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в сумі 1 326 610,59 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за результатами вивчення матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 30.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, прокурором встановлено незаконне вирубування протягом 2020року по 03.06.2021 невстановленими особами 128 дерев на підвідомчій відповідачу території (на території кварталу 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ»). Відтак прокурор вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо забезпечення охорони і збереження лісу природному середовищу завдано шкоду в сумі 1 326 610,59 грн.

Як на підстави для звернення з вказаним позовом до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції та Горінчівської сільської ради прокурор вказує на бездіяльність вказаних органів щодо захисту порушених інтересів держави.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2022 у справі №907/182/22 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь Горінчівської сільської ради кошти в сумі 1 326 610,59 грн на відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Присуджено до стягнення з відповідача на користь Закарпатської обласної прокуратури 19 899,16грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції встановив, що факт здійснення незаконної рубки 128дерев на території постійного лісокористування кварталу 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ» підтверджується Протоколом огляду місця події від 03.06.2021, який складений працівником Служби безпеки України в Закарпатській області в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.03.2021 та доданою до нього Польовою переліковою відомістю пнів, виявлених під-час слідчої дії. Суд зазначив, що порубані дерева не мали будь-яких ознак відведення їх в рубку, а відповідач не надав заперечень щодо наявності законних підстав для вирубування вказаних 128 дерев. Відтак суд вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків щодо забезпечення охорони та захисту лісів відповідач як постійний лісокористувач повинен нести деліктну відповідальність за завдану незаконною порубкою дерев на підвідомчій йому території шкоду.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ДП «Хустське лісове дослідне господарство» (відповідач ) не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, зокрема, що прокурор не довів наявності підстав для звернення до суду з вказаним позовом в інтересах держави у зв`язку з невжиття позивачами заходів з метою їх захисту, так як Держекоінспекція в своїй відповіді на лист прокурора щодо вжиття таких заходів не закріпила свій намір про їх невжиття в майбутньому, а сільська рада не надала жодної відповіді на відповідне звернення прокурора. Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні його клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи працівника лісгоспу Довгій В.І., який є обвинувачем в межах кримінального провадження і до якого, у випадку задоволення позову, у відповідача виникне право регресної вимоги. Також апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи доказів, що спірна рубка здійснена саме на території підвідомчій відповідачу та доказів, які б ідентифікували осіб, зазначених в протоколі огляду події, та засобів вимірювальної техніки, яка використовувалсь при замірюванні діаметрів пнів. Скаржник зазначає, що висновок експерта № 3154 від 03.11.2021, складений за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000114, яким прокурор обгрунтовував суму завданої шкоди, підготовлений експертом Макарчуком В.Г., який не мав відповідної спеціальності для дослідження розміру завданих збитків. Вказує, що ДП "Хустське ЛДГ" вживало всіх необхідних заходів для забезпечення належної охорони лісового фонду у зв`язку з чим, вважає відсутніми підстави для застосування деліктної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор вказує, що про виявлення порушень природоохоронного законодавства прокурор повідомив Державну екологічну інспекцію та Горінчівську сільську раду відповідними листами від 08.02.2022, у відповідь на який Держекоінспекція в листі від 25.03.2022 вказала, що її спеціаліст взяв участь у огляді місця події та здійснив розрахунок завданої шкоди, однак з того часу заходів щодо відшкодування шкоди інспекцією не вжито. В подальшому, прокурор листами від 28.03.2022 повідомив позивачів про наявність підстав для захисту інтересів держави прокурором. Прокурор вважає безпідставними доводи скаржника щодо незалучення до участі у даній справі Довгія В.І., так як рішення у даній справі не впливає на його права та обов`язки. Вказує, що працівники відповідача брали участь у слідчій дії-огляду місця події, які підписали відповідний протокол без жодних зауважень, зокрема і щодо виявлення незаконних рубок на території, підвідомчій відповідачу.

Держекоінспекція у відзиві на апеляційну скаргу також просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, зокрема, що постановою П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР від 24.05.2021 спеціалісти Держекоінспекції були залучені для проведення огляду місця події на території відповідача, за результатами якого були складені довідка та відомість попенного переліку, на підставі яких згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» здійснено розрахунок завданих збитків.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 07.10.2022 розгляд справи призначено на 01.01.2022.

31.10.2022 від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення у справі №309/481/22, в якій здійснюється розгляд кримінального провадження №000014 від 30.03.2021 Хустським районним судом Закарпатської області на підставі ч. 5 ст. 227 ГПК України.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що позовні вимоги у даній справі базуються на матеріалах кримінального провадження №000014, в якому відповідач участі не бере і в межах якого суд надаватиме оцінку доказам, отриманим під час кримінального провадження. Відтак апелянт вважає, що розгляд апеляційним судом даної справи без встановлення належності і допустимості доказів Хустським районним судом, отриманих під час кримінального провадження, є неможливим.

У судовому засіданні 01.11.2022 представник скаржника підтримав клопотання про зупинення провадження у даній справі. Прокурор заперечив щодо такого клопотання, вказавши, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття судом рішення.

Розглянувши подане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №309/481/22, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Підстави зупинення провадження у справі регламентовані положеннями ст. 227 ГПК України та пов`язані з встановленням обставин об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України містять визначення обставин, за наявності яких, зупинення провадження у справі не допускається. Так, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Застосування вищенаведеної норми процесуального права щодо зупинення провадження у справі можливо лише, якщо зупинення провадження у справі дійсно необхідно для вирішення спору, тобто за відсутності рішення у іншій судовій справі, що набрало сили, суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі, з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для самостійного дослідження судом та надання правової оцінки обставинам справи щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

В продовженому судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Державне підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» (надалі - ДП «Хустське ЛДГ» є постійним лісокористувачем земельних ділянок Монастирецького лісництва, які знаходяться на території Монастирецької сільської ради.

Зокрема на цій території квартал 33, виділи 5, 7, 9 належать ДП «Хустське ЛДГ» на правах постійного лісокористування.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2.2. Статуту ДП «Хустське ЛДГ», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 11.03.2019 № 146, підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основним напрямком діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного або іншого шкідливого впливу.

Згідно з п.п. 6.2.1., 6.2.4. Статуту ДП «Хустське ЛДГ» до обов`язків підприємства відносяться, зокрема, забезпечення відтворення, охорони, захисту і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності лісових насаджень і посилення їх корисних властивостей; виконання інших вимог законодавства щодо ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів. Підприємство зобов`язано дотримуватись норм та вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання і відтворення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки.

30.03.2021 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000114 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ознаками ч. 2 ст. 367 КК України, внаслідок неналежного виконання майстром лісу Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ» своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило шкоду державним інтересам у сфері лісового господарства у сумі 1 326 610,59 грн.

В матеріалах справи наявний протокол огляду місця події від 03.06.2021, який складений працівником Служби безпеки України в Закарпатській області в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.03.2021, в якому встановлено факт незаконної рубки 128 дерев на території кварталу 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ», що не мають будь-яких ознак відведення їх в рубку. Згідно з вказаним протоколом кожен пень від зрізаного дерева було виміряно та пораховано стосовно даних виявлених пнів спеціалістом державної екологічної інспекції.

Як вбачається з вказаного протоколу, огляд місця події проводився за участі представників відповідача- провідного інженера з охорони та захисту лісу ДП «Хустське ЛДГ» Броца І.М., провідного інженера лісового господарства ДП «Хустське ЛДГ'» Джугана В.М., лісничого Монастирецького лісництва Меллеша Л.В.; спеціаліста екологічної інспекції Пекаря Ю.Ю.; спеціаліст відділу охорони та захисту лісу Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Цалан Ю.В.; спеціаліста Національного лісотехнічного університету України (м.Львів) Осадчук Л.С.

Вказані особи підписали протокол без зауважень.

Додатками до зазначеного Протоколу є польові перелікові відомості пнів, в яких відображені діаметри пнів, - залишків незаконно зрубаних дерев пороби бук( на території кварталу 33 у виділах 5,7 зрубано 69 дерев, на території кварталу 33 у виділі 9- 59 дерев), які також погоджені (підписані) всіма учасниками огляду місця події.

На підставі протоколу огляду місця події від 03.06.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» 29.06.2021 працівником Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Я.Дзихор складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконними рубками дерев в кварталі 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва Державного підприємства «Хустське ЛДГ», згідно з яким розмір заподіяної шкоди - 1 326 610,59 грн.

Постановою слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР від 06.07.2021 призначено судову інженерно-екологічну експертизу у кримінальному провадженні №0000114, на вирішення якої поставлені питання чи завдано шкоду внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 33 виділах 5,7, 9 Монастирецького лісництва Державного підприємства «Хустське ЛДГ», і який її розмір, а також коли проведені незаконні рубки у вказаних виділах 33 кварталу.

За результатами проведеної експертизи судовим експертом Макарчуком В.Г. складеного висновок № 3154 від 03.11.2021, згідно з яким:

-внаслідок незаконної рубки дерев у кв.33 виділи 5,7 державі завдано шкоди в розмірі 784 307,43грн;

- внаслідок незаконної рубки дерев у кв.33 виділ 9 державі завдано шкоди в розмірі 541 303,16грн;

-дерева бука лісового були зрубані в осінньо-зимовий період 2020-2021років.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Предметом судового розгляду є поданий прокурором позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Горінчівської сільської ради до ДП «Хустське ЛДГ», як постійного лісокористувача, про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом незаконної порубки дерев.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує повноваження прокурора на звернення із таким позовом та стверджує про неналежне обґрунтування прокурором підстав представництва та недотримання ним процедури, передбаченої частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру"

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Частиною четвертою статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18).

Разом з тим, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки:

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 40).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (пункт 43).

З огляду на викладене, висновок суду про доведення прокурором підстав для звернення із позовом в інтересах держави в особі визначеного ним позивача має ґрунтуватися на оцінці діяльності/бездіяльності компетентного органу щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах у поєднанні з перевіркою дотримання прокурором порядку попереднього, до звернення до суду, повідомлення цього органу про такий позов згідно з вимогами абзацу 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин з урахуванням положень законодавства і висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах та за результатами оцінки доводів прокурора стосовно підстав представництва і дотримання ним передбаченої спеціальним законом процедури, а також доказів на підтвердження цих доводів.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 №120, Державна екологічна інспекція у Закарпатській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України завданням якої, є реалізації повноважень Держекоінспекції у межах Закарпатської області. Згідно виписки з ЄДРЮОФОПГФ здійснює державне управління загального характеру.

В свою чергу, Горінчівська сільська рада є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів в її адміністративно-територіальних межах з подальшим перерозподілом у відповідних пропорціях згідно законодавства.

З матеріалів даної справи вбачається, що листом від 08.02.2022 № 12-2297-22/88 заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури повідомив Державну екологічну інспекцію в Закарпатській області про виявлення порушень природоохоронного законодавства та просив повідомити про вжиті заходи щодо захисту інтересів держави.

Державна екологічна інспекція в Закарпатській області листом від 25.03.2022 повідомила прокурора, що на виконання постанови слідчого від 24.05.2021 спеціаліст інспекції взяв участь у огляді місця події, здійснив розрахунок розміру шкоди, але Інспекція не здійснювала з того часу заходів щодо відшкодування шкоди навколишньому середовищу.

В подальшому, листом від 28.03.2022 №12-1426-21/171 прокурор повідомив Державну екологічну інспекцію в Закарпатській області про наявність підстав для представництва і захисту інтересів держави в суді.

Так само листом від 08.02.2022 прокурором повідомлено Горінчівську сільску раду про факти завдання шкоди природі та просив повідомити про вжиті заходи захисту інтересів місцевої громади, а листом від 28.03.2022 - про наявність підстав для захисту інтересів держави прокурором.

Позов прокурором подано до суду у даній справі 04.04.2022.

Зазначені обставини свідчать про те, що уповноваженим органом було заздалегідь відомо про порушення інтересів держави внаслідок проведених незаконних рубок (зокрема, Держеконіспекції ще з червня 2021року-з часу участі її спеціалістів у слідчих діях у кримінальному провадженні №0000114), однак такі органи не вжили жодних заходів щодо стягнення завданої шкоди у судовому порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для представлення інтересів держави прокурором у даній справі та дотримання прокурором процедури, визначеної частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

Так, заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури , посилаючись на те, що ДП "Хустське лісове господарство" як постійний лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, а тому має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі, звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього збитків в розмірі 1 326 610,59 грн.

Згідно статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом першої інстанції, ДП «Хустське ЛДГ» є постійним лісокористувачем земельних ділянок Монастирецького лісництва, які знаходяться на території Монастирецької сільської ради. Зокрема, на цій території квартал 33, виділи 5, 7, 9 належать ДП «Хустське ЛДГ» на правах постійного лісокористування.

Територіальна громада (населений пункт) с. Монастирець включена до складу території об`єднаної територіальної громади (Горінчівська, Березівська, Монастирецька, Нижньобистрівська сільські ради) адміністративним центром територіальної громади якої є Горінчівська сільська рада, яка утворена відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 712-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Закарпатської області».

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до пункту 5 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 93 Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Як вбачається з матеріалів справи ДП «Хустське ЛДГ» створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основним напрямком діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного або іншого шкідливого впливу.

Отже, відповідач відповідно до вимог статті 17 Лісового кодексу України є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій лісовому господарству території.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема, складеним за участю представників відповідача протоколом огляду місця події від 03.06.2021 в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.03.2021, та доданих до нього Польовими переліковими відомостями пнів, виявлених під час слідчої дії, що на території постійного лісокористування кварталу 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ» здійснено незаконну порубку дерев пороби бук у кількості 128 штук.

Докази, що вказані дерева були відведені в законному порядку в рубку в матеріалах справи відсутні.

Вказані докази спростовують твердження скаржника про недоведеність прокурором тих обставин, що спірна рубка здійснена саме на території підвідомчій відповідачу, так як вказаний протокол огляду місця події підписаний представникам лісгоспу без жодних зауважень. Доказів на підтвердження того, що дерева зрубані на іншій території відповідач не надав.

За результатом проведеного працівником Державної екологічної інспекції у Закарпатській області 29.06.2021 розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконними рубками дерев в кварталі 33 (виділи 5, 7 та 9) Монастирецького лісництва ДП «Хустське ЛДГ» встановлено, що сума заподіяної шкоди складає у виділах 5, 7 кварталу 33 - 784307,43грн, а у виділі 9 кварталу 33 - 542303,16грн, що разом складає 1 326 610,59грн.

Як вбачається з проведеного розрахунку, такий проведений на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу»» № 665 від 23.07.2008, якою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток № 1) за кожне дерево, зрубане або пошкоджене до ступеня припинення росту з діаметром дерева у корі біля шийки кореня: 14,1-18 см -190 грн, 18,1-22 см -390 грн, 22,1-26 см- 685 грн, 26,1-30 см -1080 грн, 30,1-34 см -1449 грн, 34,1-38 -1845 грн, 38,1-42 -2266 грн, 42,1-46 -2688 грн, 46,1-50 -3109 грн. За кожен сантиметр діаметра понад 50 сантиметрів 105грн.

Розмір вказаної шкоди також підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи № 3154 від 03.11.2021 у кримінальному провадженні №0000114.

Будь-яких доказів на спростування правильності проведених розрахунків завданої шкоди відповідач не надав. При цьому, апеляційний суд враховує викладену у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 924/497/19 правову позицію, що при вирішенні господарських спорів може бути досліджений і висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Щодо посилань апелянта на відсутність в судового експерта необхідної кваліфікації для проведення досліджень, то такі апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки зі змісту висновку № 3154 від 03.11.2021 вбачається, що судовий експерт Макарчук В.Г. має вищу екологічну освіту та кваліфікацію судового експерта другого кваліфікаційного класу за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля».

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані твердження апелянта про недоведеність розміру завданої шкоди.

Згідно з ст. 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами(аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 909/976/17, постановах Верховного Суду у справах № 927/1096/16, № 920/1293/16, № 917/1261/17).

При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16).

Щодо посилань скаржника на те, що ним вживались всі необхідні заходи для забезпечення належної охорони лісового фонду у зв`язку з чим, вважає відсутніми підстави для застосування деліктної відповідальності колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів даної справи, спірні рубки 128 дерев були проведені у осінньо-зимовий період 2020-2021років, що свідчить про їх систематичність та масштабність, вказані рубки самим відповідачем як лісокористувачем не виявлялись, а зафіксовані лише органами досудового розслідування.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні його клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи працівника лісгоспу Довгій В.І., який є обвинувачем в межах кримінального провадження і до якого, у випадку задоволення позову, у відповідача виникне право регресної вимоги апеляційний суд також відхиляє, оскільки рішення у даній справі з огляду на предмет та підстави позову безпосередньо не впливає на права чи обов`язки Довгія В.І.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що скаржник, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної рубки 128 дерев, а тому наявні підстави для стягнення з нього завданої природному середовищу шкоди.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2022 у справі № 907/182/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Хустське лісове дослідне господарство" від 08.08.2022 (вх. суду від 11.08.2022 №01-05/1993/22) - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2022 у справі № 907/182/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 04.11.2022

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець