РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2022Справа № 910/7840/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект"

про стягнення 440 629,15 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 440 629,15 грн., з яких: 389 965,19 грн. - основний борг, 31 294,51 грн. - заборгованість по процентам, 1 910,83 грн. - заборгованість по комісії, 17 458,62 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Таскомбанк" вказувало на те, що відповідачем з використанням електронного цифрового підпису було підписано заяву-договір № ID7160817 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "Таскомбанк", на підставі чого банком надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" отримано кредитні кошти. Оскільки в порушення взятих на себе за означеним договором-заявкою зобов`язань відповідач не у повному обсязі повернув отримані кредитні кошти у встановлений цим правочином термін, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" наявну в останнього станом на 16.02.2022 року заборгованість та нараховані кредитодавцем штрафні санкції у вищевказаному розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі № 910/7840/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 22.08.2022 року про відкриття провадження у справі № 910/7840/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03170, місто Київ, вулиця Янтарна, будинок 5-В.

Відповідно до наявного у матеріалах справи поштового повідомлення з трек-номером № 240, відповідач ухвалу суду отримав 30.08.2022 року.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2022 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" (далі - позичальник, Товариство) шляхом підписання заяви-договору № ID7160817 приєдналось до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "Таскомбанк" (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок"), що разом із заявою складають кредитний договір (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається у формі овердрафту та поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку з цільовим призначенням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах встановленого ліміту кредитування.

У пунктах 2.1, 2.2 та 2.4 Договору передбачено, що розмір кредиту становить 20 000,00 грн., валюта кредиту - гривня, з фіксованим типом процентної ставки.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією рішення власника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" від 21.10.2019 року № 1, директор відповідача був уповноважений звернутися до позивача з метою укладення кредитного договору з кредитним лімітом на поточний рахунок з сумою кредиту 20 000,00 грн., з можливістю перегляду Банком до суми не більше 500 000,00 грн.

За умовами пункту 2.3 Договору розмір процентної ставки за користування кредитом становить 27,00 % річних, а розмір комісійної винагороди складає 0,49 % від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточному рахунку за розрахунковий місяць.

Період сплати процентів та комісії: з 01 по 10 число кожного місяця (пункти 2.5 та 2.6 Договору).

Пунктом 2.8 Договору унормовано, що строк кредиту становить 12 місяців з дати укладення Договору.

У пункті 3.1 Договору передбачено, що позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати процентів та комісії у період сплати, визначений у підпунктах 2.5 та 2.6 Договору.

У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення (пункт 3.3 Договору).

При цьому, пунктом 4.2.1 Договору встановлено, що його умови визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладання Договору (пункт 4.3 цієї угоди).

Згідно з пунктом 18.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "Таскомбанк" (далі - Правила) кредитний ліміт на поточний рахунок - кредитний продукт у формі овердрафту на поточний рахунок юридичної особи або фізичної особи-підприємця, який надається на поповнення оборотних коштів (за виключенням надання фінансової допомоги) і здійснення поточних платежів клієнта, в межах встановленого ліміту кредитування (далі - ліміт). Ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку "ТАС24|БІЗНЕС", мобільний додаток "ТАС24|БІЗНЕС", SMS-повідомлення або інших). Максимальний розмір ліміту згідно цих Правил, становить: для фізичних осіб-підприємців - 200 000,00 грн., для юридичних осіб - 500 000,00 грн. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

В силу пункту 18.1.4 Правил кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та винагороди.

За змістом пункту 18.1.8 Правил при належному виконанні клієнтом зобов`язань, передбачених цими Правилами, та якщо не менш ніж за 7 (сім) банківських днів до закінчення строку дії кредиту, жодна із сторін через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта не повідомить іншу сторону про намір припинити дію кредиту, строк дії кредиту вважається пролонгованим на тих же умовах на наступні 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів. Зазначена процедура пролонгації повторюється будь-яку кількість разів та не вимагає укладення додаткових угод/договорів.

Відповідно до пункту 18.1.9 Правил періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування кредитом складає не більше 30 днів.

Відповідно до пункту 18.1.13 Правил при укладанні договорів та угод або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24/Бізнес" або у формі обміну паперовою/електронною інформацією або в будь-якій іншій формі), Банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронного-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з абзацом 4 підпункту 18.1.15.3 Правил за рахунок грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу проводиться погашення заборгованості за процентами, комісіями та іншими винагородами Банку за надання кредиту, які нараховані згідно з ціновими параметрами, зазначеними на сайті Банку.

За змістом пункту 18.1.17.3 Правил у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого цим розділом Правил, у тому числі при порушенні цільового використання кредиту, Банк має право зокрема змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення. При цьому, згідно зі статтям 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями, строки виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що настали в зазначену дату. У цю дату клієнт зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному об`ємі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання.

Пунктом 18.1.20.3 Правил передбачено, що у разі непогашення кредиту на дату закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню (період безперервного користування кредитом, вказаний в пункті 18.1.9 цих Правил), починаючи з наступного дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує Банку проценти за користуванням кредитом, штраф та пеню в порядку та розмірі, встановленому ціновими параметрами.

Відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-кого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в цінових параметрах (пункт 18.1.20.4 Правил).

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2019 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" на виконання умов Договору перерахувало відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі, виконавши таким чином взяті на себе за заявкою-договором ID7160817 від 21.10.2019 року зобов`язання у повному обсязі. На підтвердження зазначених обставин позивач надав відповідну виписку з банківського рахунку відповідача.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що всупереч положенням кредитного договору, відповідач взяті на себе за цією угодою обов`язки по поверненню кредиту та сплаті процентів і комісії виконував неналежним чином.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою від 16.02.2022 року № 3266/70.1.1 щодо дострокового повернення кредиту (протягом 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення-вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з дня його направлення) у загальному розмірі 440 629,15 грн., з яких: 389 965,19 грн. - основний борг, 31 294,51 грн. - заборгованість за процентами, 1 910,83 грн. заборгованість за комісією, 17 458,62 грн. - заборгованість за пенею.

Надсилання Банком вказаного листа на адресу позичальника підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскального чеку від 17.02.2022 року, накладної № 795 та опису вкладення у цінний лист.

З наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення № 795 вбачається, що вказане повідомлення-вимога було отримане Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" 22.02.2022 року, проте залишене останнім без задоволення.

З урахуванням наведених обставин, Банк звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів шляхом стягнення з позичальника вищенаведених сум грошових коштів у судовому порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За умовами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Заява-договір від 21.10.2019 року № ID7160817 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" є договором приєднання.

Згідно із статтею 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач на підставі статті 641 та статті 644 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання перед особами, які приймуть (акцептують) його оферту, надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Як було зазначено вище, у пункті 4.1 Заяви-договору сторони погодили, що цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, у той час як позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за Договором в частині своєчасної сплати кредитних коштів, комісії та процентів за користування кредитом.

Наявною в матеріалах справи банківською випискою з особового рахунку позичальника підтверджується заборгованість відповідача за кредитом у сумі 389 965,19 грн.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за Договором, позивач звернувся до відповідача із повідомленням-вимогою від 16.02.2022 року № 3266/70.1.1, в якій вимагав достроково повернути кредит та погасити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 35 (тридцяти п`яти) календарних днів з дня направлення повідомлення. Проте такі вимоги позивача виконані відповідачем не були.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем належними доказами спірна заборгованість за кредитним договором не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання з повернення кредитних коштів у розмірі 389 965,19 грн., підтверджується матеріалами справи, доказів оплати спірної заборгованості по кредиту відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених Банком вимог про стягнення простроченої заборгованості у вказаній сумі.

Як було зазначено вище, згідно з умовами Договору до зобов`язань позичальника за кредитним договором, у тому числі належить сплата процентів.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 18.1.16.2 Правил передбачено, що клієнт зобов`язується сплатити проценти та інші види винагороди Банку за весь час фактичного користування кредитом згідно із пунктом 18.1.20 Правил.

У пункті 18.1.20.2 Правил визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, встановленому ціновими параметрами, зазначеними на сайті Банку. Розрахунок процентів за користування кредитом проводиться щодня на фактичну заборгованість за кредитом, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Списання нарахованих процентів виконується з 1-го по 10-те число кожного місяця, за попередній місяць.

Відповідно до пункту 18.2.1.3 Правил за користування кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі, що зазначені в заяві та цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління кредитом є дати сплати платежів, зазначені в заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Пунктами 2.3.1 та 2.3.2 Договору передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом - 27,00 % річних та розмір комісійної винагороди - 0,49 % від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточному рахунку за розрахунковий місяць.

Відповідно до умов Договору, позивачем у період з 22.10.2019 року по 15.02.2022 року нараховано проценти за користування кредитом згідно з пунктом 2.3.1 Договору, пункту 18.1.20.2 Правил, у розмірі 31 294,51 грн., та комісію у розмірі 1 910,83 грн., нараховану на підставі пункту 2.3.2 Договору в період з 31.10.2019 року по 15.02.2022 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків та комісії, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, правильність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 458,62 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 18.1.11 Правил передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань, клієнт сплачує Банку пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості - за кожний день прострочення, починаючи з першого дня виникнення простроченої заборгованості та по останній день існування такої заборгованості включно. Положення цього пункту Договору мають поновлювальний характер та можуть застосовуватися протягом всього строку дії цього Договору.

Відтак, оскільки відповідач своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав, позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором у період з 13.12.2021 року по 15.02.2022 року в сумі 17 458,52 грн.

Водночас, суд зазначає, що положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, згідно з якими у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України встановлено з 12 березня 2020 року карантин, суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 року позичальника звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відтак, зважаючи на вищевикладені приписи чинного законодавства, які обмежують період нарахування штрафних санкцій, в тому числі пені, що підлягає стягненню із суб`єкта господарювання у зв`язку з порушенням ним господарського зобов`язання в період карантину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 17 458,62 грн., нарахованої за період з 13.12.2021 року по 15.02.2022 року, задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом на подання відзиву, як і не надав доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти, що становлять основний борг, комісію та проценти за кредитом.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект" (03170, місто Київ, вулиця Янтарна, будинок 5-В; ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30; ) 389 965 (триста вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 19 коп. основного боргу, 31 294 (тридцять одну тисячу двісті дев`яносто чотири) грн. 51 коп. заборгованості за процентами, 1 910 (одну тисячу дев`ятсот десять) грн. 83 коп. заборгованості за комісією та 6 347 (шість тисяч триста сорок сім) грн. 56 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.11.2022 року.

Суддя В.С. Ломака