ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р. Справа №914/479/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Галушко Н.А.

Кравчук Н.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будопт-Трейд» б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1618/22 від 11.07.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2022 (суддя Крупник Р.В., повний текст рішення складено 09.06.2022, м. Львів)

у справі № 914/479/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кота Володимира Олеговича, м.Миколаїв, Миколаївський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будопт-Трейд», с.Рудківці, Жидачівський район, Львівська область

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних

ВСТАНОВИВ

ФОП Кіт Володимир Олегович звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Будопт-Трейд» про стягнення заборгованості, пені, 3% річних.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не сплатив у повному розмірі вартість наданих послуг, згідно договору. Позивач звернувся до суду вимогою про стягнення 216 637,15 грн. заборгованості, з яких основна заборгованість 181 155,00 грн, 32788,15 грн. пеня та 2694,00 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.06.2022 позов ФОП Кота В.О. задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ «Будопт-Трейд» на користь Фізичної особи-підприємця Кота В.О. 181 155,00 грн. основної заборгованості, 11472,77 грн. пені, 2693,24 грн. 3% річних та 2929,80 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу в оренду спецтехніку, а саме екскаватор JCB 8016, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 19.06.2013. Свої зобов`язання передбачені договором відповідач належним чином не виконав та сплатив лише 50 000,00 грн. вартості оренди, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 181155,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Будопт-Трейд» подало апеляційну скаргу б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1618/22 від 11.07.2022), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2022 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором про надання послуг з оренди спецтехніки, то зважаючи на те, що позивачем не доведено факту належності йому на праві власності об"єкта оренди чи наявності повноважень щодо передачі такого в оренду, він не може вимагати сплати на свою користь коштів за користування екскаватором, що свідчить про безпідставність позовних вимог ФОП Кота В.О. про стягнення заборгованості з орендної плати.

Також апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу б/н від 30.08.2022, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2020 між ФОП Кіт В.О. (виконавець) та ТзОВ "Будопт-Трейд" (замовником) було укладено договір №17/07/20 про надання послуг з оренди спецтехніки (надалі договір). Згідно умов договору замовник доручає та зобов`язується оплатити, а виконавець зобов`язується надати послугу з оренди спецтехніки, а саме екскаватора JCB 8016, свідоцтво про реєстрацію: серія НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно умов передбачених даним договором (п. 1.1. договору).

Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 19.06.2013 вказаний вище екскаватор зареєстровано за позивачем.

Згідно із п. 2.1.4 договору замовник зобов`язаний своєчасно оплатити та прийняти виконані виконавцем роботи згідно акту виконаних робіт.

Вартість оренди за 1 (одну) відпрацьовану мотогодину становить 415 грн. і сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця (п. 3.1. договору).

У п. 3.2. договору сторони погодили строки оплати: протягом 5 днів після підписання актів виконаних робіт, в яких зазначаються відпрацьовані мотогодини за відповідний період.

Згідно Акту №201113 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2020 виконавець виконав роботи (надав послуги) згідно договору загальною вартістю 231155,00 грн. за 557 мотогодин оренди спецтехніки.

Умовами п. 4.3. договору передбачено, що у разі недотримання строків розрахунків замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідач сплатив позивачу 50 000,00 грн. вартості оренди екскаватора, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по банківському рахунку від 08.07.2021.

У зв`язку із тим, що відповідач не сплатив у повному розмірі вартість наданих послуг, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, судом встановлено, що між сторонами укладено договір №17/07/20 про надання послуг з оренди спецтехніки від 17.07.2020, який за своєю правовою природою є договором найму.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу в оренду спецтехніку, а саме екскаватор JCB 8016, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 19.06.2013. А відтак, необґрунтованими є доводи апелянта про недоведеність позивачем належності йому на праві власності спецтехніки, що передавалась в оренду.

Як передбачено ч. 1 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У п. 3.1. договору сторони погодили, що вартість оренди за 1 (одну) відпрацьовану мотогодину становить 415 грн. і сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Згідно Акту №201113 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2020 відповідач здійснював користування орендованою спецтехнікою протягом 557 мотогодин, що у перерахунку до вартості оренди становить 231155,00 грн. Заначений Акт містить печатку та підпис представника відповідача.

Умовами п. 3.2. договору передбачено строки оплати вартості оренди, а саме протягом 5 днів після підписання актів виконаних робіт, в яких зазначаються відпрацьовані мотогодини за відповідний період.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Свої зобов`язання передбачені договором відповідач належним чином не виконав та сплатив лише 50000,00 грн. вартості оренди, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 181155,00 грн.

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості відповідачем до суду подано не було, відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовна вимога про стягнення основної заборгованості є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення 2694,00 грн. 3% річних, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми 3% річних, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вона підлягає частковому задоволенню у розмірі 2693,24 грн. (за період з 19.11.2020 по 18.05.2021).

При обрахунку 3% річних позивачем невірно визначено 18.11.2020, як день виникнення заборгованості, оскільки вказаний день є останнім днем сплати орендної плати. В той же ж час, заборгованість відповідача за договором виникла 19.11.2020, тобто на шостий день після підписання Акту №201113 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2020.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Пунктом п. 4.3. договору передбачено, що у разі недотримання строків розрахунків замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми пені, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вона підлягає частковому задоволенню у розмірі 11472,77 грн.

З огляду на положення п. 4.3. договору відсоткова ставка у розмірі 0,1% не може бути застосовною до спірних правовідносин, оскільки розмір заборгованості з її урахуванням перевищує розмір заборгованості при застосуванні подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час спірного періоду з 19.11.2020 - 18.05.2021.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення пені.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зважаючи на те, що відповідач не перерахував позивачу оренду плату у строк, обумовлений сторонами у п. 3.2. договору, тобто до 18.11.2020 включно, останній дізнався про порушення свого права 19.11.2020. Відтак, саме з цього дня обчислюється річний строк позовної давності за позовною вимогою про стягнення пені.

Разом з цим, суд вважає безпідставними заперечення відповідача у цій частині з огляду на те, що згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц Верховний Суд вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Оскільки відповідач 08.07.2021 сплатив позивачу 50000,00 грн. орендної плати, чим визнав факт наявності у нього заборгованості, то строк спеціальної позовної давності перервався та розпочав свій перебіг заново 09.07.2021.

Окрім цього, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Зважаючи на викладене вище, позивачем дотримано встановлений законом строк для звернення до суду з вимогою про стягнення пені.

Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будопт-Трейд» б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1618/22 від 11.07.2022) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2022 у справі № 914/479/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.А. Галушко

Суддя Н.М. Кравчук