19.10.2022Справа №910/6634/22
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер"
провинесення додаткового рішення
у справі№910/6634/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант"
простягнення 495 630,21 грн.
Суддя Бойко Р.В.
Представники сторін у судове засідання, призначене на 04.10.2022, не з`явилися, у зв`язку з чим заяву позивача про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу розглянуто в порядку письмового провадження.
В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/6634/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" про стягнення 495 630,21 грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" вказувало на те, що відповідачем не було належним чином виконано взяті на себе згідно договору поставки №2809-20 від 01.02.2021 зобов`язання з поставки оплаченого позивачем на підставі рахунків-фактури №СГ-0000750 від 14.06.2022 та №СГ-0000729 від 02.06.2022 товару в повному обсязі, у зв`язку з чим просить стягнути суму залишку вартості недопоставленого товару у загальному розмірі 468 719,97 грн.
Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" зобов`язань з постачання товару позивач стверджував про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 26 910,24 грн., нарахованої за період з 09.06.2022 по 18.07.2022.
У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікував понести витрати на сплату судового збору у розмірі 7 434,45 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 25 000,00 грн., докази понесення яких будуть подані в порядку та строки, передбачені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/6634/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" борг у розмірі 468 719,97 грн., пеню у розмірі 26 910,24 грн. та судовий збір у розмірі 7 434,45 грн.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" надійшла заява про винесення додаткового рішення по справі №910/6634/22, в якій заявник просить суд вирішити питання про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" про винесення додаткового рішення призначено у судовому засіданні на 04.10.2022; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" надати суду у строк - до початку судового засідання, призначеного на 04.10.2022, письмові пояснення щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" про винесення додаткового рішення.

Позивачу було направлено ухвалу суду від 22.09.2022 на електронну адресу - , вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на електронну адресу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" - , вказану у позовній заяві. Примірники ухвали від 22.09.2022 були вручені 22.09.2022, що підтверджується повідомленнями Господарського суду міста Києва про доставку електронного листа.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на наведені приписи закону, суд приходить до висновку, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" - є офіційною електронною адресою позивача у розумінні законодавства, в тому числі Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абз. 2 п. 5 ч. 6 Господарського процесуального кодексу України).

Із автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що дана ухвала була доставлена на електронні адреси позивача та його представника о 13 год. 58 хв. та о 13 год. 59 хв. відповідно, отже у відповідності до господарського процесуального закону ухвала суду від 22.09.2022 є такою, що вручена позивачу 22.09.2022.

Ухвала суду від 22.09.2022 про призначення заяви позивача до розгляду у судовому засіданні, надсилалась Товариству з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 40, Н/П №2), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та повернулось до суду із відміткою на довідці відділення поштового від 28.09.2022 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 22.09.2022 є день проставлення у довідці відділення поштового зв`язку відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження - 28.09.2022.

Крім того, судом направлено ухвалу суду від 22.09.2022 на адресу, яка вказана як адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" у виставлених ним рахунках, - 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, офіс 413, однак поштове відправлення також повернулось до суду із відміткою на довідці відділення поштового від 27.09.2022 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Сторони явку своїх представників в судове засідання 04.10.2022 не забезпечили.

За змістом частин 2 та 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 221, ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи належне повідомлення сторін про призначене на 04.10.2022 судове засідання, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи встановлені ст.ст. 221, 244 Господарського процесуального кодексу України скорочені строки розгляду заяв про відшкодування судових витрат та керуючись наведеними положеннями господарського процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду відповідної заяви без участі представників учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим датою ухвалення даного додаткового рішення є дата складення повного тексту цього судового рішення.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/6634/22 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" просить покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікував понести витрати на сплату судового збору у розмірі 7 434,45 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" в межах справи №910/6634/22 здійснювалось адвокатом Бобчиком Ігорем Миколайовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001290 від 23.03.2022) на підставі ордеру серії АМ №1027014 від 15.07.2022.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" було долучено до позовної заяви Договір №2/22 про надання професійної правничої допомоги від 02.05.2022, укладений між адвокатом Бобчиком Ігорем Миколайовичем (адвокат) та позивачем (замовник), у відповідності до п. 1.1 якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язався оплатити роботи у порядку та строки обумовлені сторонами в даному договорі.

Пунктом 3.1 Договору №2/22 про надання професійної правничої допомоги від 02.05.2022 передбачено, що за правову допомогу, передбачену п. 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному розділом 4 договору.

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються в актах прийому-передачі наданих послуг. Замовник сплачує винагороду адвокату у готівковому або/чи у безготівковому вигляді на банківський рахунок адвоката. Сума наданих послуг сплачується замовником протягом 10 робочих днів з дня підписання акту прийомки-передачі послуг. Оплата послуг також може підтверджуватися написом адвоката про оплату в акті прийому-передачі наданих послуг.

20.09.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" та адвокатом Бобчиком Ігорем Миколайовичем складено акт №01 прийому-передачі наданих послуг по Договору №2/22 про надання професійної правничої допомоги від 02.05.2022, у відповідності до якого адвокатом було надано, а замовником було прийнято наступні послуги:

- попередня (усна) консультація та аналіз наданих документів (доказів) - 2 год. загальною вартістю 3 000,00 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви - 10 год. загальною вартістю 15 000,00 грн.;

- участь у двох судових засіданнях (23.08.2022 та 15.09.2022) - 3 000,00 грн.;

- підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 2 год. 45 хв. загальною вартістю 4 000,00 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також не являється співмірним із складністю справи (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 судом було надано оцінку складності справи №910/6634/22, у зв`язку з чим судом було вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження. В свою чергу, судом було вирішено здійснювати розгляд справи №910/6634/22 з викликом сторін лише з огляду на відповідне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" у прохальній частині позовної заяви (що також відображено в ухвалі суду від 29.07.2022).

Предметом спору у даній справі є стягнення передплати за непоставлений відповідачем позивачу товар, сплаченої на підставі двох рахунків-фактур, а також пені.

Як вбачається із матеріалів справи документами, що регулюють взаємовідносини сторін, є договір поставки №2809-20 від 01.02.2021 на 6 сторінках, два виставлені відповідачем рахунки-фактури на 2 сторінках, два платіжні доручення на 2 сторінках, лист вих. №115 від 30.06.2022 на 1 сторінці, дві видаткові накладні на 2 сторінках.

Тобто, всі докази по суті спору викладені на 13 сторінках (більша частина яких викладена на півсторінки).

Суд вважає необґрунтованою витрату адвокатом 2 год. часу на попередню (усну) консультацію та аналіз наданих документів (доказів) у нескладному спорі з незначним обсягом доказів, та вважає обгрунтованою витрату часу на дані послуги у загальному обсязі 1 год.

Сама позовна заява викладена на шести сторінках, дві з яких займає вступна та прохальна частини, судовий збір сплачено on-line, а позов було подано через сервіс "Електронний суд", в той час як докази (як на підтвердження своєї правової позиції, так і на підтвердження дотримання вимог процесуального законодавства) викладені на 18 сторінках. Тобто, позовні матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" викладені на 24 сторінках, що дає суду підстави для висновку про неспівмірність витрати адвокатом 10 годин часу на підготовку та подання позову.

Суд вважає обґрунтованою витрату 4 годин часу на підготовку позовної заяви в включно із здійсненням розрахунку пені (з врахуванням того, що адвокат Бобчик Ігор Миколайович одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю за кілька місяців до надання даних послуг, тобто надає правові послуги на професійній основі нетривалий час) та витрату в загальному обсязі 1 години часу для сплати судового збору та подання позову до суду.

Щодо витрат позивача на оплату послуг адвоката з підготовки та подання заяви про забезпечення позову загальною вартістю 4 000,00 грн., то суд не вбачає підстав для покладення таких витрат на відповідача з огляду на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 відмовлено в її задоволенні.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. (яка включає в себе попередню (усну) консультацію та аналіз наданих документів (доказів) - 1 год. вартістю 1 500,00 грн.; підготовку та подання позовної заяви - 5 год. загальною вартістю 7 500,00 грн.; участь у двох судових засіданнях (23.08.2022 та 15.09.2022) - 3 000,00 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 40, Н/П №2; ідентифікаційний код 42050221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (10003, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Покровська, буд. 81; ідентифікаційний код 35299597) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст додаткового рішення складено 19.10.2022.

Суддя Р.В. Бойко