ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 Справа № 914/1857/22

За позовом: Управління поліції охорони у Львівській області, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Фізичної терапії та медицини болю ІННОВО», м. Львів

про стягнення боргу в розмірі 3 651, 08 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники сторін: не з`явились.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Управління поліції охорони у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Фізичної терапії та медицини болю ІННОВО» про стягнення боргу в розмірі 3 651, 08 грн.

Ухвалою суду від 16.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 19.09.2022.

Представник позивача у судове засідання 19.09.2022 не з`явився, причин неявки не повідомив, вимог суду зазначених в ухвалі від 16.08.2022 не виконав.

У судове засідання, яке відбулося 19.09.2022, представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду 06.09.2022 року подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 19.09.2022 судове засідання відкладено на 10.10.2022, проте у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою та відсутністю електропостачання приміщення суду, судове засідання призначене на 10.10.2022 не відбулось.

Ухвалою суду від 11.10.2022 судове засідання призначено на 24.10.2022.

У судове засідання 24.10.2022 представник позивача не з`явився, причин неявки не повідомив, через канцелярію суду 24.10.2022 подав клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 3 000 гривень.

У судове засідання 24.10.2022 представник відповідача не з`явився, причин неявки не повідомив. Ухвали суду, зважаючи на відсутність коштів на поштові відправлення, судом були скеровані на електронну адресу відповідача, у відповідності до ч. 6 ст. 120 ГПК України, якою передбачено, що суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Управління поліції охорони у Львівській області (надалі позивач, виконавець) звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Фізичної терапії та медицини болю ІННОВО» (надалі відповідач, замовник) про стягнення боргу в розмірі 3 651, 08 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.10.2020 між сторонами у справі було укладено договір № ЦП1-28018 (надалі договір 1) та договір № ЦП-1-28122 (надалі договір 2) від 26.10.2020 про надання послуг, відповідно до умов яких позивач зобов`язується надати відповідачу комплекс послуг зі здійснення охорони майна відповідача на об`єкті, обслуговувати сигналізацію на цьому об`єкті і здійснювати спостереження за станом та технічне обслуговування сигналізації, що встановлена, а відповідач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах цих договорів.

Позивачем належним чином були надані охоронні послуги, що підтверджується актами виконаних робіт № ЦПШ-015029 від 31 березня 2022 року та № ЦПШ-015048 від 31 березня 2022 року.

Відповідно до п. 2.5 договору 1 та п. 2.2 договору 2, відповідач був зобов`язаний проводити оплату послуг позивача щомісяця до 10 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в поточному місяці.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити повну оплату за надані згідно з умовами договору послуги, проте, свій обов`язок зі своєчасної оплати наданих послуг, відповідач не виконав, зокрема, станом на момент подання цієї заяви сума заборгованості за надані послуги, на думку позивача становить 2 500 грн за договором 1 та 500 грн за договором 2.

Такі обставини свідчать про порушення прав позивача та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних в розмірі 25,07 грн за договором 1 та 5, 01 грн грн за договором 2, інфляційні втрати в розмірі 229, 15 грн за договором 1 та 45, 83 грн за договором 2 та пеню у розмірі 288, 35 грн за договором 1 і 57, 67 грн за договором 2.

24.10.2022 позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 3 000 гривень, оскільки відповідачем було здійснено оплату у розмірі 3 000 грн згідно з актом ЦПШ-015048 та актом ЦПШ-015048, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача станом на 15.09.2022.

Позиція відповідача.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Як встановлено судом, 07.10.2020 між сторонами у справі було укладено договори № ЦП1-28018 про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції та договір № ЦП-1-28122 від 26.10.2020 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з реагуванням наряду поліції, відповідно до умов яких позивач зобов`язується надати відповідачу комплекс послуг зі здійснення охорони майна відповідача на об`єкті та обслуговувати сигналізацію на цьому об`єкті, а відповідач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах цього договору.

Згідно із п. 2.1 договору 1, ціна охоронних послуг за цим договором є договірною і визначається сторонами в дислокації та протоколом узгодження договірної ціни.

Пунктом 2.1 договору 2 встановлено, що ціна однієї години спостереження, технічного обслуговування однієї умовної установки сигналізації за цим договором визначається на підставі розрахунку нарахованих валових витрат, пов`язаних з цією діяльністю та узгоджується протоколом узгодження ціни.

Відповідно до додатку 2 від 07.10.2020 до договору 1 сторони дійшли згоди про договірну ціну за здійснення заходів охорони, яка становить 2 500 грн та відповідно до додатку 2 від 26.10.2020 до договору 2 ціна договору становить 500 грн щомісяця.

Відповідно до п. 2.5 договору 1 та п. 2.2 договору 2, оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1 цього договору на рахунок виконавця до 10 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в поточному місяці.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний проводити оплату послуг позивача щомісяця до 10 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в поточному місяці.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов зазначених договорів позивач належним чином надав комплекс послуг, визначених умовами договорів, про що сторонами 31 березня 2022 року було підписано акти прийому-здачі виконаних робіт № ЦПШ-015029 та № ЦПШ-015048. Як наслідок, відповідач зобов`язаний був здійснити повну оплату за надані згідно з умовами договорів послуги.

Проте, свій обов`язок зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг, відповідач не виконав.

24.05.2022 позивач надіслав відповідачу претензію про наявність заборгованості у розмірі 3 000 грн, проте претензія залишилась без відповіді.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, 24.10.2022 позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 3 000 грн, оскільки відповідачем було здійснено оплату у розмірі 3 000 грн, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача станом на 15.09.2022.

Господарський суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи представлені суду докази погашення відповідачем суми основного боргу, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 3 000 грн заборгованості, яка була сплачена відповідачем після подачі позову до суду.

З приводу позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 230 ГК України встановлюється, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної Постанови).

Пунктами 5.2.1. договору 1 та п. 5.2.2. договору 2 передбачено обов`язок відповідача (замовника) у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг сплатити позивачу (виконавцю) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу.

На думку позивача, інфляційні втрати за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 за договором 1 складають 229,15 грн, за договором 2 - 45,83 грн; 3 % річних за час прострочення з 01.04.2022 по 31.07.2022 платежів за договором 1 складає 25,07 грн., за договором 2 - 5,01 грн. За період з 01.04.2022 по 31.07.2022 за договором 1 сума пені складає 288,35 грн, за договором 2 - 57,67 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором 1 складає 542,57 грн, за договором 2 - 108, 51 грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3 % річних та пені, суд вважає його вірним, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн, згідно з платіжним дорученням від 08.08.2022 № 7340.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, питання про повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору, пропорційного до позовних вимог, провадження щодо яких закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, в сумі 2 038, 57 грн, може бути вирішено судом за умови надходження до суду відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 231, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 000, 00 грн закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задоволити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Фізичної терапії та медицини болю ІННОВО» (79006, м. Львів, вул. Стуса, 37, офіс 2, ) на користь Управління поліції охорони у Львівській області (79019, м. Львів, вул. Липинського, 44, ) суму в розмірі 1 093, 51 грн, з яких:

- 30, 08 грн 3 % річних;

- 274, 98 грн інфляційних втрат;

- 346, 02 грн пені;

- 442, 43 грн судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2022 року.

Суддя Манюк П.Т.