РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2022Справа № 910/16812/16
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина»

про стягнення 131161,04 грн.

Представники сторін:

від позивача: Каретна Є.В.;

від відповідача: Мастюгін Д.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» про стягнення 131161,04 грн, з яких 109300,86 грн основного боргу та 21860,18 грн штрафу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору поставки №1183 від 02.10.2015 було поставлено позивачу неякісний товар (двигун Д-245.12.С заводський номер 917624 ). Оскільки відповідач безпідставно не здійснює заміну вказаного двигуна на новий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість двигуна, яка була сплачена позивачем при отриманні товару (109300,86 грн), а також нараховані штрафні санкції за поставку неякісного товару та за прострочення заміни неякісного товару на загальну суму 21860,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 порушено провадження у справі №910/16812/16, розгляд справи призначено на 30.09.2016.

30.09.2016 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що двигун Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) був поставлений позивачу належної якості, а його несправності виникли у зв`язку з неправильною експлуатацією працівниками позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 призначено у справі №910/16812/16 судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення експертів поставлено наступні питання: 1) Яка причина виходу з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?; 2) Що зумовило вихід з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 ): приховані недоліки (заводський брак) або порушення правил експлуатації, а саме - введення в експлуатацію двигуна без заливання мастила в систему змазки двигуна?; 3) Що зумовило перегрів металу шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 зупинено провадження у справі №910/16812/16 до проведення експертизи та отримання висновку Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 поновлено провадження у справі №910/16812/16, розгляд справи призначено на 17.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 призначено у справі №910/16812/16 повторну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено наступні питання: 1) Яка причина виходу з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?; 2) Що зумовило вихід з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 ): приховані недоліки (заводський брак) або порушення правил експлуатації, а саме - введення в експлуатацію двигуна без заливання мастила в систему змазки двигуна?; 3) Що зумовило перегрів металу шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 зупинено провадження у справі №910/16812/16 до проведення експертизи та отримання висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

11.08.2022 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/16812/16 разом з Висновком експертів за результати проведення судової автотехнічної експертизи №15490/17-52/6218/6219/22-52 від 03.08.2022.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Означеним нормативно-правовим актом викладено у новій редакції, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України, згідно з пунктом 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 поновлено провадження у справі №910/16812/16, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.09.2022.

01.09.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, як суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому зсіданні 07.09.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 21.09.2022.

19.09.2022 та 21.09.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 21.09.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.10.2022.

У судовому засіданні 05.10.2022 судом було поставлено протокольну ухвалу (без виходу до нрадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 19.10.2022.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2022 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.10.2022 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 19.10.2022 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2015 між Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (постачальник) укладено Договір поставки №1183, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар у порядку й на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 найменування, асортимент, кількість, комплектність товару обумовлюються сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 якість товару, що поставляється, повинна відповідати державним стандартам і технічним умовам на даний вид товару і підтверджуватися сертифікатом якості виробника товару. Найменування державних стандартів і технічних умов, інші вимоги, яким повинна відповідати якість товару, вказуються в специфікації.

У розділі 5 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 сторонами погоджено, що у випадку виявлення дефектів (в тому числі неявних та/або прихованих недоліків у процесі експлуатації, під час дії гарантійного строку) або недостачі товару покупець зобов`язаний протягом 1 робочого дня від дня виявлення дефектів або недостачі направити письмовий виклик представникові постачальника для участі в прийманні товару. Представник постачальника зобов`язаний з`явитися протягом 3-х робочих днів від дати одержання виклику. При неявці постачальника у строк або одержання повідомлення про неявку свого представника покупець складає акт про виявлені недоліки у товарі самостійно комісією, призначеною наказом керівника підприємства.

У розділі 6 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 зазначено, що покупець має право вимагати від постачальника поставки якісного і конкурентоздатного товару в кількості та у строки, передбаченими специфікаціями до даного договору; при поставці товару неналежної якості чи неналежної кількості або поставки некомплектного товару вимагати від постачальника усунення недоліків товару, його заміни, доукомплектування та поставки.

Відповідно до п. 10.1 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015.

У Специфікації №1 до Договору поставки №1183 від 02.10.2015 сторони визначили найменування товару, що поставляється відповідачем, - двигун у кількості 1 шт. вартістю 102172,68 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач 26.10.2015 на виконання умов Договору поставки №1183 від 02.10.2015 поставив позивачу двигун Д-245.12С-231 у кількості 1 шт. вартістю 109300,86 грн., у зв`язку з чим відповідачем було виставлено позивачу рахунок №05490 від 26.10.2015 на суму 109300,86 грн, який був оплачений позивачем.

З Акту рекламації від 23.11.2015, складеного членами комісії у складі представників позивача і відповідача, вбачається, що при встановленні двигуна заводський номер 917624 на авторезину було виявлено, що двигун не запускається.

24.11.2015 комісією Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» було складено Акт про виявлені приховані недоліки, в якому вказано, що в результаті обсадження двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624) встановлено, що при першому пробному запуску двигун не запустився. При повторному запуску після видалення повітря з паливної системи колінчатий вал провернувся на Ѕ оберти та заклинив. Двигну у зв`язку з прихованими недоліками не придатний до експлуатації.

Повідомленням вих. №53-15/БЗ-691 від 24.11.2015 позивач повідомив відповідача, що при першому пробному запуску двигун Д-245.12.С не запустився. При повторному запуску після видалення повітря з паливної системи колінчатий вал повернуся на Ѕ оберти і заклинив. Для складення двостороннього акту позивач просив відповідача 25.11.2015 на 09:00 годину направити уповноваженого представника відповідача на УЗТ комбінату.

Відповідач листом вих. №24/01-11-2015 від 24.11.2015 повідомив позивача про те, що уповноважений представник відповідача зможе прибути 04.12.2015.

04.12.2015 представниками позивача і відповідача було складено Акт приймання продукції за якістю №31, в якому зазначено, що в двигуні Д-245.12.С (заводський номер 917624) не забезпечено проворот колінчастого валу. Таким чином, двигну Д-245.12.С (заводський номер 917624) підлягає поверненню постачальнику для заміни по причині неможливості подальшої експлуатації.

До вказаного акту представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (відповідача) було складено Протокол розбіжностей, в якому вказано, що підлягають усуненню виявлені недоліки двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ). Крім того, представником відповідача було зазначено, що в двигуні було проведено зняття піддона картера двигуна та виявлено зміну кольору кришок шатунів 1-го та 3-го циліндрів з слідами побіжностей металу та у залишках масла у піддоні є ознаки по сторонніх домішок.

Листом вих. №53-02/3650 від 14.12.2015 позивач наполягав на тому, щоб двигну Д-245.12.С (заводський номер 917624) було замінено на новий товар.

21.12.2015 між сторонами складено Акт повернення товару, в якому, зокрема, зазначено, що для забезпечення виконання постачальником висновку комісії, п. 7.4 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 та листа позивача вих. №53-02/3650 від 14.12.2015, покупець повертає двигну Д-245.12.С (заводський номер 917624) по причині неможливості подальшої експлуатації внаслідок наявності несправностей; постачальник приймає товар та бере на себе зобов`язання у строк до 11.01.2016 включно виконати п. 7.4 Договору поставки №1183 від 02.10.2015.

Оскільки у строк до 11.01.2016 відповідачем не були виконані зобов`язання, передбачені в Акті повернення товару від 21.12.2015, позивач вимогою вих. №53-02/431 від 12.02.2016 вимагав у строк до 19.02.2016 здійснити заміну двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624) на новий товар.

У відповідь на вказану вимогу відповідач надіслав листа вих. №16/01-03-2016 від 16.03.2016, в якому зауважив, що несправності двигну були викликані через недотримання працівниками Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» умов експлуатації.

Як вбачається з Акту-заключення №001-12/15 від 28.12.2015, який складено представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина», в ньому зроблено висновок про те, що відмова двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) відбулась внаслідок порушення правил експлуатації, а саме - введення в експлуатацію без заливу масла в систему змащування двигуна.

Листом від 25.03.2016 позивач повторно наполягав на заміні двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) на новий двигун.

Листом вих. №17/01-05-2016 від 17.05.2016 відповідач просив позивача повідомити адресу та умови повернення позивачу двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ). При цьому, позивача було повідомлено про те, що двигун буде повернуто у тому ж стані, в якому він був прийнятий відповідачем.

Листом вих. №53-02/1589 від 31.05.2016 позивач відмовився від приймання двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ), так як вказаний двигун є несправним.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору поставки №1183 від 02.10.2015 було поставлено позивачу неякісний товар (двигун Д-245.12.С заводський номер 917624 ). Оскільки відповідач безпідставно не здійснює заміну вказаного двигуна на новий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість двигуна, яка була сплачена позивачем при отриманні товару (109300,86 грн), а також нараховані штрафні санкції за поставку неякісного товару та за прострочення заміни неякісного товару на загальну суму 21860,18 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що двигун Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) був поставлений позивачу належної якості, а його несправності виникли у зв`язку з неправильною експлуатацією працівниками позивача.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору поставки №1183 від 02.10.2015, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

У ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України вказано, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 673 Цивільного кодексу України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з ч. 4 ст. 673 Цивільного кодексу України, якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 674 Цивільного кодексу України).

У ч. 1 ст. 687 Цивільного кодексу України зазначено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 687 Цивільного кодексу України, якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках.

Обов`язок перевіряти кількість, асортимент, якість, комплектність, тару та (або) упаковку товару (випробовування, аналіз, огляд тощо) може бути покладений на продавця відповідно до договору купівлі-продажу, актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів. У цьому разі продавець повинен на вимогу покупця надати йому докази проведення такої перевірки (ч. 3 ст. 687 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання умов договору купівлі-продажу щодо предмета договору продавцем і покупцем має здійснюватися на одних і тих самих умовах.

Згідно з ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 688 Цивільного кодексу України, якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами, згідно зі ст.ст. 73, 76 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судова експертиза, в розумінні ст.1 Закону України «Про судову експертизу», це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Означена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

З метою встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 призначено у справі №910/16812/16 судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення експертів поставлено наступні питання: 1) Яка причина виходу з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?; 2) Що зумовило вихід з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 ): приховані недоліки (заводський брак) або порушення правил експлуатації, а саме - введення в експлуатацію двигуна без заливання мастила в систему змазки двигуна?; 3) Що зумовило перегрів металу шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?

У Висновку експерта №5539-16 за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи від 07.06.2017 зазначено, що «експерт на момент проведення дійсного дослідження має свідчення, що: двигун Д-245.12С-231 (заводський № 917624) було раніше частково (або повністю) розібрано (тобто було здійснено зміну цілісності двигуна як об`єкта дослідження); під час розбирання двигуна були виявлені пошкодження, які зафіксовано у Протоколі розбіжностей до акту приймання продукції за якістю №31 від 04.12.15 р. та у Акті-заключенні № 001-12/15; встановлення причини відмови двигуна спеціалістами ОАО «УКХ «ММЗ» було здійснено на підставі огляду фотознімків розібраного двигуна Д-245.12С-231 №917624; за Актом рекламації від 23.11.2015 необхідні заходи для запуску двигуна (заповнення моторною оливою, охолоджувальною рідиною, тощо) комісією було виконано.

Оскільки проведення дослідження об`єкту після зміни його стану (проведення розбирання, ремонтно-відновлювальних робіт) може привести експерта до хибних висновків, визначити фактичну причину відмови двигуна Д-245.12С-231 заводський №917624 експертним шляхом не надається можливим.

Враховуючи Акт рекламації від 23.11.2015, необхідні заходи для запуску двигуна (заповнення моторною оливою, охолоджувальною рідиною, тощо) комісією було виконано, при проведенні запуску двигуна склад комісії зазначив, що слідів вскриття двигуна не малось, можливо дійти висновку, що вихід з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 ) міг мати місце внаслідок прихованих недоліків (оскільки введення в експлуатацію двигуна без заливання мастила в систему змазки двигуна суперечить опису операцій, підтверджених підписами складу комісії). Також, як свідчить Акт рекламації від 23.11.2015, свідчень стосовно тривалого часу пробного запуску двигуна не міститься, що дає підстави вважати про те, що перегрів металу шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624) під час запуску є малоймовірним».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 призначено у справі №910/16812/16 повторну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено наступні питання: 1) Яка причина виходу з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 )?; 2) Що зумовило вихід з ладу двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624 ): приховані недоліки (заводський брак) або порушення правил експлуатації, а саме - введення в експлуатацію двигуна без заливання мастила в систему змазки двигуна?; 3) Що зумовило перегрів металу шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12С-231 (заводський № 917624)?

У Висновку експертів за результати проведення судової автотехнічної експертизи №15490/17-52/6218/6219/22-52 від 03.08.2022 вказано наступне:

1) причиною виходу з ладу двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) є виникнення в процесі роботи двигуна оливного голодування, а саме - недостатнє змащення оливою деталей тертя;

2) дана несправність пов`язана з неправильною експлуатацією двигуна і могла виникнути внаслідок введення в експлуатацію двигуна без заливання достатньої кількості моторної оливи в систему змащування двигуна;

3) перегрів металу (у вигляді кольорів мінливості) шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624) виник внаслідок підвищення тертя поверхні шатунних шийок колінчастого валу із поверхнею вкладишів шатунів в умовах недостатнього їх змащення моторною оливою.

Суд зазначає, що рішення у конкретній справі приймається господарським судом за результатами дослідження безпосередньо цим судом належних і допустимих доказів, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи. Виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання, суд вправі призначити судову експертизу.

Під час розгляду справи суд першої інстанції повинен діяти незалежно та неупереджено, здійснюючи оцінку доказів відповідно до своїх внутрішніх переконань, безпосередньо, повно, всебічно, об`єктивно в їх сукупності, керуючись законом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27.10.1993 (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень. Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява №61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та визначає строк для їх отримання.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд зазначає, що Висновок експертів за результати проведення судової автотехнічної експертизи №15490/17-52/6218/6219/22-52 від 03.08.2022 приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження встановлених в ньому обставин.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами, а саме Висновком експертів за результати проведення судової автотехнічної експертизи №15490/17-52/6218/6219/22-52 від 03.08.2022, підтверджується, що причиною виходу з ладу двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624 ) є виникнення в процесі роботи двигуна оливного голодування, а саме - недостатнє змащення оливою деталей тертя; дана несправність пов`язана з неправильною експлуатацією двигуна і могла виникнути внаслідок введення в експлуатацію двигуна без заливання достатньої кількості моторної оливи в систему змащування двигуна; перегрів металу (у вигляді кольорів мінливості) шатунів першого та третього циліндрів двигуна Д-245.12.С (заводський номер 917624) виник внаслідок підвищення тертя поверхні шатунних шийок колінчастого валу із поверхнею вкладишів шатунів в умовах недостатнього їх змащення моторною оливою.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості доводів позивача про те, що відповідачем було поставлено неякісний товар - двигун Д-245.12.С (заводський номер 917624 ), так як причиною з виходу двигуна є неправильна його експлуатація.

Відповідно до ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Згідно з ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Зважаючи на висновок суду щодо недоведеності тверджень позивача про те, що відповідачем було поставлено неякісний товар - двигун Д-245.12.С (заводський номер 917624 ), суд вважає необгрунтованими позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» сплаченої за товар грошової сумі у розмірі 109300,86 грн.

Згідно з п. 7.3 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 у випадку поставки товару неналежної якості чи неналежної кількості, або поставки некомплектного товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми специфікації, при виконанні зобов`язань за якою відбулося таке порушення.

Згідно з п. 7.4 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 товар неналежної якості, кількості або некомплектності постачальник зобов`язаний за свій рахунок замінити, до поставити або доукомплектувати протягом 15 календарних днів з моменту складання акту в порядку, передбаченому розділом 5 даного договору. При порушенні зазначеного строку постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від вартості товару, який підлягає заміні.

Так як суд дійшов висновку щодо необгрунтованості доводів позивача про поставку відповідачем неякісного товару, підстави для нарахування штрафу відповідно до п.п. 7.3, 7.4 Договору поставки №1183 від 02.10.2015 відсутні.

Таким чином, суд відмовляє у позові Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що за проведення експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 17.07.2017 у справі №910/16812/16, відповідачем було сплачено грошові кошти у розмірі 9904,00 грн., які покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

РІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1А; ідентифікаційний код: 00191307) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (02088, м. Київ, вул. Першого Травня, буд. 1А; ідентифікаційний код: 30722204) витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 9904 (дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 24.10.22

Суддя О.М. Спичак