ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2022м. СумиСправа № 920/332/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В. при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши матеріали справи № 920/332/22

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 4007585) в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (01601, м. Київ, вул. Лисенка,6, )

до відповідача Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (41600, Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, 6, код ЄДРПОУ 0319872)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Конотопська міська рада (41600, Сумська область,

м. Конотоп, проспект Миру, 6, )

про стягнення 590345 грн 21 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Домбровський С.І.,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився.

Суть спору: 10.06.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 590345 грн 21 коп. збитків, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.07.2021 по 31.12.2021, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.06.2022 у справі №920/332/22

відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.07.2022, 11:00.

Ухвалою суду від 16.06.2022 виправлено описку у вступній частині ухвали вірно зазначивши відповідача - Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (41600, Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, 6, код ЄДРПОУ 0319872).

04.07.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 09-08/1891 від 01.07.2022 (вх.№2859 від 04.07.2022), відповідно до якого просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглядати справу без участі представника управління.

12.07.2022 третьою особою подано до суду пояснення на позовну заяву № 0119/1643 від 05.07.2022 (вх.№3021 від 12.07.2022), відповідно до яких заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. А також просить суд розглядати справу без участі представника Конотопської міської ради.

12.07.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив № 372 від 07.07.2022 (вх.№3025/22 від 12.07.2022).

Розгляд справи 28.07.2022 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці з 04.07.2022 по 29.07.2022.

Ухвалою суду від 01.08.2022 призначено підготовче засідання на 09.08.2022.

Розгляд справи 09.08.2022 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному з 08.08.2022 по 16.08.2022.

Ухвалою суду від 17.08.2022 призначено підготовче засідання на 30.08.2022.

29.08.2022 представником відповідача надіслано до суду заяву б/н від 29.08.2022 (вх.№116 ел. суд) про проведення судового засідання без участі представника управління.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.09.2022, 10:30.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відкладено розгляд справи по суті на 18.10.2022, 10:20.

12.10.2022 від третьої особи Конотопської міської ради надійшла до суду Заява від 30.09.2022 № 0119/2613 про розгляд справи без участі представника третьої особи.

17.10.2022 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, окрім цього відповідач зазначає, що заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 18.10.2022 представник позивача наддав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 18.10.2022 представник відповідача та третьої особи не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Суд наголошує на тому, що сторони скористались своїм правом на подання заяв по суті справи із посиланням на конкретні докази та нормативне обґрунтування своїх правових позицій.

В ході судового засідання 18.10.2022 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 18.10.2022 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю стягнення збитків за пільгові перевезення пасажирів залізничним транспортом, утворених внаслідок покладання на відповідача обов`язку компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти за перевезення пільгової категорії населення у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради не вважає себе належним відповідачем, оскільки збитки за пільгові перевезення громадян залізничним транспортом підлягають відшкодуванню за рахунок держави (а не територіальних громад).

Відповідач зазначає, що починаючи з 01.01.2016 та до сьогодні державна програма стосовно відшкодування витрат за надання послуг з перевезення є не діючою. Щороку в законі про державний бюджет на відповідний рік, в тому числі на 2021 рік, не передбачені видатки на вказані цілі. Проте рішенням міської ради про міський бюджет на відповідний рік кошти на вказані цілі були виділені.

Рішенням Конотопської міської ради від 29.11.2018 (7 скликання, 30 сесія) (із змінами від 20.04.2021) прийнята Міська програма соціального захисту пільгових категорій населення м. Конотоп на 2019-2021 роки (далі - Міська програма), якою передбачено кошти на відшкодування перевезення пільгових категорій населення залізничним транспортом у 2021 році в сумі 134200,00 грн. Вказані кошти виділені рішенням про міський бюджет територіальної громади на відповідний рік, виходячи з реальних можливостей місцевого бюджету.

Також відповідач зазначає, що Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» від 20.12.2016 № 1789-УІІІ доповнив пунктом 20-4 частину 1 статті 91 Бюджетного кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає видатки, які можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, в тому числі на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально- виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю І групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Таким чином, стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватися, проте не обов`язково мають здійснюватися з бюджету міської територіальної громади. З чого випливає, що органи місцевого самоврядування на законодавчому рівні не зобов`язані передбачати своїм рішенням видатки для усіх осіб, яким право на пільговий проїзд залізничним транспортом гарантоване державою. Вони мають це робити виключно з огляду на фінансову спроможність місцевого бюджету.

По суті, органи місцевого самоврядування мають фінансувати лише ті пільги, які вони вправі надавати самостійно відповідно до прийнятого рішення та з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт»

Отже, як зазначає відповідач, спеціально уповноваженим державним органом, який забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики у сфері соціального захисту, є саме Кабінет міністрів України. А тому і відповідальність за відмову у наданні соціальних гарантій лежить саме на Уряді.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що функції із виконання державних програм соціального захисту населення покладено на Управління, останній зобов`язаний проводити розрахунки з організаціями надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян, до яких також відноситься АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», як надавач послуг з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

Залізниця безперешкодно надає пільговий проїзд окремій категорії громадян, які мають право на відповідні пільги при користуванні залізничним транспортом. Жодним законодавчим актом не передбачено обмеження у пільговому перевезені осіб, які мають право на пільговий проїзд. Особа, яка мас право на пільговий проїзд, може скористатися такою пільгою щодня і без обмежень. Отже, перевезення пасажирів на пільгових умовах АТ «Українська залізниця» здійснено не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач, у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Конотопська дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій в період з 01.07.2021 по 31.12.2021 року надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні із вокзалу станції Конотоп, який розташований у місті Конотоп Сумської області.

До прийняття місцевого бюджету на 2021 рік Позивач листом від 15.09.2020 року № 250 звертався до начальника Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо передбачення у місцевому бюджеті на 2021 рік суми компенсацій за пільгові перевезення у сумі 1120,9 тис. грн.

Позивач листом від 28.12.2020 № Ц/5-80/4220-20 звертався до голови Конотопської міської ради - голови виконавчого комітету Конотопської міської ради щодо виділення коштів залізничному транспорту на компенсацію збитків від пільгових перевезень пасажирів з урахуванням реальних обсягів перевезень, а також передбачити в місцевому бюджеті на 2021 рік кошти в повному обсязі на відшкодування збитків від перевезення громадян пільгових категорій залізничним транспортом.

При складанні проекту бюджету міста Конотоп на 2021 рік Конотопська міська рада витрати на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті в повному обсязі не передбачила, Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради в період з 01.07.2021 по 31.12.2021 року компенсаційних виплат залізниці не здійснювало.

З метою виконання вимог зазначених вище законодавчих актів сторонами мав бути укладений договір про порядок відшкодування витрат від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, залізничним транспортом в приміському сполученні за рахунок коштів місцевого бюджету.

Позивач листом № 219 від 07.07.2021 року з метою своєчасного отримання компенсаційних виплат за перевезення громадян пільгових категорій у приміському сполученні звертався до Відповідача з пропозицією укласти такий договір на 2021 рік в редакції АТ «Укрзалізниця» та відшкодувати збитки, понесені залізницею за перевезення пасажирів пільгових категорій. Але Відповідач відмовився укласти договір і листом від 21.07.2021 № 09-08/3954 направив для підписання власний проект договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгової категорії населення залізницею.

Позивач не підписав зазначений проект договору, оскільки на його думку, запропоновані Відповідачем умови договору, а саме видачу квитків пільговій категорії громадян для проїзду на підставі паспорту, подачу не пізніше ніж 4 числа місяця наступного звітного періоду розрахунку на суму, яка підлягає компенсації, облікових форм та отримання компенсаційних виплат за перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян в межах суми договору в розмірі 134200 грн. (яка складається з щомісячних сум лише в розмірі 11180 грн.) і зобов`язання залізниці надавати списки осіб, які скористалися пільговим проїздом в залізничному транспорті приміського сполучення суперечать чинному законодавству України (п. 32.4 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України відповідно до яких пільгові квитки оформлюються на підставі оригіналів документів, що посвідчують право на пільги та є дійсними на дату здійснення поїздки, Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року № 1359) і не мають жодного правового підґрунтя.

Позивач листом № 220 від 07.07.2021 року звертався до голови Конотопської міської ради щодо погашення заборгованості та перегляду бюджету з метою закласти до бюджету на 2021 рік кошти на відшкодування збитків від перевезення громадян пільгових категорій громадян в сумі 1 млн. 120 тис. 900 грн. та вирішити питання щодо підписання договору. Але Конотопська міська рада листом № 01-12/2101 від 30.08.2021 повідомила, що міською програмою соціального захисту пільгових категорій населення передбачено кошти на відшкодування перевезення пільгових категорій населення залізничним транспортом у 2021 році в сумі 134200 грн. Вказані кошти виділені рішенням про міський бюджет територіальної громади на відповідний рік, виходячи з реальних можливостей місцевого бюджету.

Позивач листом № 253 від 27.07.2021 року звертався до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо погашення заборгованості та перегляду бюджету з метою закласти до бюджету на 2021 рік кошти на відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян в сумі 1120900 грн. та вирішити питання щодо підписання договору. Але відповідач залишив лист без розгляду.

Позивач звертався до Відповідача з вимогою № 344 від 21.09.2021 року та листом № 416 від 22.11.2021 про сплату заборгованості за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян в повному обсязі згідно з поданими залізницею документів.

У відповідях на вищезазначені вимогу та лист наданих листами від 21.10.2021 № 09-08/5126, від 10.12.21 № 09-08/5519 Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради повідомило, що на 2021 рік міською програмою соціального захисту пільгових категорій населення передбачено кошти на відшкодування перевезення пільгових категорій населення залізничним транспортом у 2021 році в сумі 134200 грн. з помісячним розподілом коштів. І відповідно Відповідач повідомив, що вимога про сплату заборгованості за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян в повному обсязі є необґрунтованою.

Позивач звертався 21.01.2022 року з претензією до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (№ НЮ-16-75/22п) про сплату заборгованості за надані послуги по пільговим перевезенням за період липень-грудень 2021 рік на суму 590345,21 грн. Але відповідач залишив претензію без розгляду.

Залізницею щомісячно протягом серпня 2021 - січня 2022 року надсилались на адресу органу місцевого самоврядування облікові форми, акти звіряння розрахунків та рахунки (супровідні: №282 від 09.08.2021 (вхідний № 2977 від 09.08.2021), № 330 від 10.09.2021 року (вх.№3440 від 10.09.2021), № 351 від 11.10.2021 року (вх. №3877 від 11.10.2021), №403 від 09.11.2021 року (вх. № 4277 від 10.11.2021), №437 від 10.12.2021 року (вх.№4757 від 10.12.2021), №5 від 11.01.2022 року (вх.№158 від 13.01.2022).

Але Відповідач, в супереч вказаних норм, жодного разу не здійснив відшкодування за надані послуги.

Зважаючи на неможливість в односторонньому порядку відмовитись від виконання державної програми соціального захисту населення, залізниця протягом липня - грудня 2021 року здійснила всі дії щодо виконання державної програми з надання послуг з перевезення пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів. З 01.07.2021 року до 31.12.2021 року включно залізницею надано послуги з перевезення пільгових категорій 16645 громадянину на території Конотопської міської ради Сумської області по залізничній станції Конотоп на суму 590345,21 грн.

Таким чином, сума збитків складає: 590345 грн 21 коп.

Враховуючи те, що Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради збитки в розмірі 590345 грн 21 коп (за перевезення пасажирів пільгової категорії в період з 01.07.2021 по 31.12.2021) не відшкодовані, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угода про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12 березня 1993 року, Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", «;Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до пункту 6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затвердженим Постановою КМ України від 19.03.1997 № 252, суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", відповідно до пункту 3 якого головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно пункту 5 цього Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Відповідно до пункту 8 Порядку, головні розпорядники здійснюють у 5-денний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік компенсаційних виплат за пільговий проїзд категорій громадян.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного або місцевого бюджетів, визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359 "Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян".

Згідно пункту 3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1359, облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформленні та видачі пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Відповідно до пункту 4 цього Порядку сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Пунктом 5 Порядку визначено, що інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.

Відповідно до пункту 7 Прядку сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток).

Згідно пункту 9 Порядку на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевого бюджетів.

Виходячи з положення пункту 10 Порядку, залізниця щомісяця не пізніше, ніж 15 числа місяця, наступного за звітним, подає відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, облікові форми.

Отже, виходячи з положень пунктів 3-5, 7, 9, 10 Порядку, затвердженого Постановою КМ України № 1359, облік пільгових категорій на залізничному транспорті здійснюється за виданими безкоштовними (пільговими) проїзними документами, які оформляються на підставі відповідного посвідчення за кожною категорією. Видача проїзних документів здійснюється через автоматизовану систему керування пасажирськими перевезеннями (АСК ПП УЗ) та реєстратори розрахункових операцій "СПЕККА-00".

Сума недоотриманих доходних надходжень розраховується автоматизовано за кожним пільговим (безкоштовним) квитком у залежності від маршруту прямування згідно з діючими тарифами та формується в місячну звітність.

На підставі звітності залізниці формують облікові форми, відповідно до яких головним розпорядникам коштів виставляються рахунки.

В облікових формах зазначено фактичну кількість оформлених пільгових проїзних квитків та відповідну недоотриману суму коштів за перевезення фактичної кількості пільговиків.

Таким чином, згідно з пунктами 9 - 11 вказаного порядку на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом; залізниці не пізніше ніж 15-го числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми; головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян. При цьому зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із актів цивільного законодавства.

Встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу в приміському сполученні встановлюються Акціонерним товариством "Укрзалізниця" за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки компенсуються з місцевих бюджетів. Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції (стаття 9 Закону України "Про залізничний транспорт").

До видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (пункт 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України).

До видатків, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (підпункт ґ) пункту 3 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України).

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, в даному випадку головним розпорядником коштів є Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області.

Вищезазначені нормативні акти покладають на відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти позивачем за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі. При цьому, подання облікових форм за липень-грудень 2021 року відповідає п. 10 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від використання пільгових тарифів відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Таким чином, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків; причинного зв`язку між порушенням права та збитками; наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений постановою Кабінету міністрів України №256 від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян, відповідно до вимог Порядку № 256, відповідно, зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем збитки за перевезення пільговиків з 01.07.2021 по 31.12.2021 року у розмірі 590345 грн 21 коп.

Положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Нормами діючого законодавства не передбачена залежність відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Закон України «Про залізничний транспорт» та "Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.12.2006 № 1196, не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Також, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України", ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Суд зазначає, що подання облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, відповідає пункту 10 "Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян", а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

Вищезазначені нормативні акти покладають на відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані позивачем кошти за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі. При цьому, подання облікових форм відповідає пункт 10 "Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян", а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

За наведених вище обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач, у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені позивачем витрати.

Зазначена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 904/94/19.

Позиція відповідача, що між сторонами відсутні Договірні відносини та не передбачено відшкодування вартості пільгового перевезення залізничним транспортом за 2021 рік на спірну суму, відхиляються судом, оскільки відповідно до приписів статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Таким чином, відсутність у спірному випадку договору про відшкодування компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд у приміському сполученні не звільняє сторони від виконання господарського зобов`язання, оскільки зобов`язання сторін у цій справі виникає безпосередньо із законів України і не залежать від волевиявлення сторін.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідач не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян відповідно до вимог чинного законодавства - він зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати на перевезення пільговиків за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 у сумі 590345 грн 21 коп.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 590345 грн 21 коп.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в розмірі 8855 грн 18 коп покладаються на відповідача.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про стягнення 590345 грн 21 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (проспект Миру,6, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Лисенка,6, м. Київ, 01601, ) 590345 (п`ятсот дев`яносто тисяч триста сорок п`ять) гривень 21 коп збитків, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8855 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 18 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20.10.2022.

Суддя С.В. Заєць