ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3156/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль, Київська обл., с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю Рапекс1, Київська обл., м.Бориспіль

третя особа 1 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, м. Київ (сторона позивача)

третя особа 2 Товариство з обмеженою відповідальністю Скай Фуд Сервісес, Київська обл., м. Бориспіль (сторона відповідача)

про стягнення 528 211 грн. 91 коп.

Представники сторін:

позивача Щиголь М.В.;

відповідача не з`явився;

третьої особи 1 не з`явився;

третьої особи 2 не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 528 211 грн. 91 коп. заборгованості з яких : 410 982 грн. 41 коп. борг; 61 506 грн. 34 коп. пеня , 42 055 грн. 25 коп. інфляційні втрати , 13 667 грн. 91 коп.-3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем, як орендарем, умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1652 від 28.01.2015 року, в частині здійснення оплати за липень 2020 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову посилаючись на те, що ним сплачено заборгованість у повному обсязі оскільки договір оренди розірвано, а в рахунок погашення заборгованості зараховано суму авансового платежу сплаченого при укладенні договору.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.08.2022 року по 26.08.2022 року. Після оголошеної перерви представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, тому судом була оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - орендодавець, третя особа-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рапекс1 (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 1652 (далі - Договір, з урахуванням змін, що внесені 30.06.2015).

Відповідно до пункту 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення будівлі цеху бортового харчування, загальною площею 1658,6 кв.м та твердого покриття біля будівлі цеху бортового харчування, площею 1943,9 кв.м, що розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль та перебуває на балансі Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна на 31.05.2014 і становить 44565050,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення виробничих та офісних приміщень.

В п. 3.1 Договору зазначено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить за базовий місяць розрахунку травень 2014 року - 557063,13 грн., згідно розрахунку орендної плати, який додається.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні: 70% - до державного бюджету, 30% - балансоутримувачу (пункт 3.6. Договору).

Відповідно до пункту 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. Договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з пунктом 3.8. Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Пунктом 6.5. Договору визначено, що орендар має право здавати майно в суборенду.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором у випадку настання обставин непереборної сили (форс-мажор), які настали після укладення договору, і на які сторони не могли вплинути, і які цілком або частково перешкоджають належному виконанню сторонами своїх зобов`язань передбачених договором (пункт 9.6.1. Договору).

Відповідно до п. 9.6.3 Договору сторона, яка зазнала дії обставин форс-мажору, зобов`язана негайно (але не пізніше 5 календарних днів з моменту їх виникнення) повідомити другу сторону про їх виникнення, характер і приблизну тривалість. Невиконання стороною цього обов`язку позбавляє її права посилатись на ці обставини, як підставу для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 10.1 Договору цей договір укладено строком на десять років, з 28.01.2015 по 27.01.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2015 за Актом № 1 приймання-передачі державного майна, відповідачу передано в оренду державне майно нежитлове приміщення будівлі цеху бортового харчування, загальною площею 1658,6 кв.м. (реєстровий номер 20572069.7.НЛТНПД007) та твердого покриття (замощення) біля будівлі цеху бортового харчування, площею 1943,9 кв.м. (реєстровий номер 20572069.690.НЛТНПД1131), що розміщене за адресою: 08307, Київська обл., Бориспіль, ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль, та перебуває на балансі Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль.

30.06.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАПЕКС1" укладено договір про внесення змін до договору оренди № 1652 нерухомого майна, що належить до державної власності, яким договір оренди № 1652 від 28.01.2015 року викладено у новій редакції.

21.09.2015 року між ТОВ "Рапекс 1" та ТОВ "Скай Фуд Сервіс" було укладено договір суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого суборендодавець передає, а суборендар приймає в строкове користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення цеху бортового харчування інв.№2511, літ.А-ІІ, загальною площею 1 658,6 кв.м. (реєстровий номер - 20572069.7.НЛТНПД007) та твердого покриття (замощення) біля будівлі цеху бортового харчування, площею 1943,9 кв.м. (реєстровий номер - 20572069.690.HЛТНПД1131), реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна 08, що розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» міжнародний державний аеропорт, та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна на 31 травня 2014 року і становить за незалежною оцінкою 44 565 050 (сорок чотири мільйони п`ятсот шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят) гривень 00 кои. без врахування ПДВ. Право державної власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія САС № 833409, виданим Гірською сільською радою 14.12.2010 року на підставі рішення виконкому Гірської сільської ради від 29.07.2010р. №184, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39837757, виданим державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.B. 30 червня 2015 року, номер запису про право власності 10218871, дата та час державної реєстрації 30.06.2015 року, 11:56:35.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, одними з істотних умов договору оренди є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації.

Згідно з статтею 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом положень статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2020 № 377) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 встановлено з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини 6 статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини 2 статті 286 ГК України, частин 4 та 6 статті 762 ЦК України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Відтак, для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги заявлені за липень 2020 року на суму 410 982 грн. 41 коп. зі строком оплати до 15.07.2020, що підтверджується рахунком-фактури № 76/1371 від 31.07.2020, актом приймання здачі виконаних послуг від 31.07.2020 року та реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів, за підписом бухгалтера відповідача.

Відповідно до пункту 5.19. Договору орендар зобов`язаний до 15 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача акт приймання-здачі виконаних послуг та рахунок. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5ти днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 днів акт приймання-здачі не буде повернуто балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає наступне:

Питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном врегульовані Постановою КМУ № 611, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

- звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

- нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Відповідно до Додатку № 2 до "Переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включені орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах); вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах).

З огляду на пункт 1.2 Договору та вимоги додатку № 2 до Переліку, затвердженого Постановою КМУ № 611, Верховний Суд погодився з висновками судів, що відповідач має право на зниження орендної плати на 50 відсотків.

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 910/13397/20, щодо питання застосування приписів Постанови КМУ №611, вказаним нормативно-правовим актом зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, починаючи з дати встановлення карантину. Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

На виконання положень Постанови № 611 Фонд прийняв Наказ № 300, яким в імперативному порядку наказав нараховувати орендну плату за Договором оренди у період карантину у розмірі 50%.

Укладений сторонами договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, відповідач, враховуючи положення п.3.6 договору, яким встановлене співвідношення розподілу орендної плати, у встановлений таким пунктом договору строк до 15 числа місяця, наступного за звітним, мав сплачувати позивачу 50% орендної плати визначеної договором, з урахуванням її корегування відповідно до п.3.3. договору та Методики.

Стосовно посилань відповідача на те, що ТОВ «Рапекс1» сплатило орендну плату у спірний період у розмірі, та у строк, встановлений пунктом 3.10 Договору оренди згідно платіжного доручення щодо сплати завдатку в рахунок орендної плати за останні три місяці дії Договору оренди, а орендоване майно було повернуто ДП МА «Бориспіль» тільки 03.09.2020, оскільки позивач заперечує проти зарахування суми авансового платежу в рахунок погашення заборгованості за липень 2020 року, а суд позбавлений права зарахування спірного платежу в рахунок погашення заборгованості, тому доводи відповідача не приймаються судом до уваги.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню частково в сумі 205 491 грн. 21 коп..

Щодо вимог про стнягнення з відповідача 61 506 грн. 34 коп. пені, суд зазначає наступне.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до п. 3.7. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та позивачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

Суд здійснив розрахунок пені в межах заявленого позивачем періоду на суму боргу 205 491 грн. 21 коп. та встановив, що належною до стягнення є сума пені у розмірі 30 843 грн. 25 коп.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 13 667 грн. 91 коп. 3% річних та 42 055 грн. 25 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд здійснив розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції в межах заявленого позивачем періоду та встановив, що належними до стягнення є 6 850 грн. 85 коп. 3 % річних та 21 714 грн. 43 коп. втрат він інфляції.

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, оскільки борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашено, відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендних платежів за період користування орендованим державним майном у строк визначений договором, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73, 74, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапекс1" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7, будівля технічних бригад № 260, МА "Бориспіль", ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 205 491 (двісті п`ять тисяч чотириста дев`яносто одна) грн. 21 коп. боргу, 21 714 (двадцять одна тисяча сімсот чотирнадцять) грн. 43 коп. інфляційних витрат, 6 850 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 85 коп. 3% річних, 30 843 (тридцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 25 коп. пені та 3 973 (три тисячі девятост сімдесят три) грн. 50 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 25.10.2022 року.

Суддя Л.Я. Мальована