ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
17 жовтня 2022 року Справа № 926/991/21
За позовом Колективного проектно-кошторисного бюро побуту
до Чернівецької міської ради
про визнання незаконними та скасування п. 2, 3 рішення 84 сесії VII скликання від 15.10.2020 року № 2436 та рішення 2 сесії VIIІ скликання від 28.01.2021року № 49 Чернівецької міської ради
Суддя Тинок О.С.
Секретар судового засідання Меленко О.С.
від позивача не з`явились
від відповідача не з`явились
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 02 липня 2021 року по справі №926/991/21 позовні вимоги Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Шептицького, буд. 7, код 21414007) до Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, буд. 1, код 36068147) про визнання незаконними та скасування п. 2, 3 рішення 84 сесії VII скликання від 15.10.2020 року № 2436 та рішення 2 сесії VIIІ скликання від 28.01.2021року № 49 Чернівецької міської ради задоволено в повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано рішення 84 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 15.10.2020 року №2436 Про розгляд звернення колективного проектно-кошторисного бюро побуту щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Шептицького Андрея Митрополита, 7 в частині надання дозволу на поділ земельної ділянки за адресою вул. Шептицького Андрея Митрополита, 7, площею 0,2532 га (кадастровий номер :04:003:0017), для обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом (код 03.07) на 2 (дві) земельні ділянки, №1 - площею 0,1487 га та №2 - площею 0,1045 га у зв`язку із намірами вилучення частини земельної ділянки для відновлення спортивного майданчика, який необхідний для трьох шкіл (пункт 2 рішення від 15.10.2020 р. №2436) та доручення Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради виступити замовником з виготовлення технічної документації із поділу земельної ділянки за адресою вул. Шептицького Андрея Митрополита, 7, площею 0,2532 га (кадастровий номер :04:003:0017) (пункт 3 рішення від 15.10.2020 р. №2436 в редакції, викладеній п. 25 рішення Чернівецької міської ради від 28.01.2021 року №62).

Визнано незаконним та скасовано рішення 2 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 28.01.2021 року №49 Про скасування рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.12.2020 р. № 615/27 Про схвалення проекту Додаткового договору № 1 до Договору №2183-юр про забудову на вул. Шептицького, 7 місті Чернівцях від 25 вересня 2007 року.

Стягнуто з Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, буд. 1, код 36068147) на користь Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Шептицького, буд. 7, код 21414007) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4540,00 грн.

07 липня 2021 року до Господарського суду Чернівецької області представником Колективного проектно-кошторисного бюро побуту надіслано клопотання (вх. № 2789) про повернення сплаченого судового збору.

У вказаній заяві представник просить суд повернути Колективному проектно-кошторисному бюро побуту сплачену суму судового збору у розмірі 2270,00 грн за подання заяви про зміну предмета позову згідно з квитанцією № ЗЗН7-24Х9-6М4Е-58АР від 25 квітня 2021 року, у задоволенні якої ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відмовлено.

13 липня 2021 року до Господарського суду Чернівецької області представником Колективного проектно-кошторисного бюро побуту надіслано заяву (вх. № 2873) про стягнення витрат на правничу допомогу.

У вказаній заяві представник Колективного проектно-кошторисного бюро побуту просить суд стягнути з Чернівецької міської ради витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. У відповідності до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України представник долучила докази понесення позивачем вказаних витрат.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви та клопотання представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту по справі №926/991/21 про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу до повернення матеріалів справи №926/991/21 на адресу Господарського суду Чернівецької області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2022 року по справі №926/991/21 апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 02 липня 2021 року у справі №926/991/21 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишено за скаржником.

28 червня 2022 року Західний апеляційний господарський суд постановив додатково: заяву Колективного проектно-кошторисного бюро побуту про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково; стягнути з Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, буд. 1, код 36068147) на користь Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Шептицького, буд. 7, код 21414007) 5250,00 грн компенсації витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у справі № 926/991/21. В решті заяви залишити без задоволення; доручити Господарському суду Чернівецької області видати відповідний наказ на виконання цієї постанови.

У зв`язку із поверненням Західним апеляційним господарським судом матеріалів справи №926/991/21 до Господарського суду Чернівецької області, а також беручи до уваги подану представником позивача заяву, в якій останній просить суд вирішити заяви Колективного проектно-кошторисного бюро побуту по справі № 926/991/21 про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції, ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року призначено розгляд клопотання та заяви представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. № 2789 від 07 липня 2021 року та вх. № 2873 від 13 липня 2021 року) про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу у судовому засіданні на 17 жовтня 2022 року.

17 жовтня 2022 року сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не відомі, заперечення на подану заяву та клопотання до суду не подано.

При цьому суд зазначає, що про дату, час та місце призначеного судового засідання сторін повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 06 жовтня 2022 року на адреси електронної пошти сторін, а також шляхом вручення ухвали суду наручно представнику відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених позивачем судових витрат та повернення судового збору за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання про повернення судового збору.

Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою (вх. №1720) про зміну предмету позову.

Окрім цього, 17 травня 2021 року представник позивача звернулась до суду із заявою (вх. №1933) про зміну предмету позову (у новій редакції), в якій просила суд залишити без розгляду попередньо подану заяву (вх. №1720 від 28 квітня 2021 року).

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року постановлено залишити без розгляду подану позивачем заяву про зміну предмету позову та відмовити у задоволенні заяви представника позивача про зміну предмету позову (у новій редакції) від 17 травня 2021 року.

07 липня 2021 року до Господарського суду Чернівецької області представником Колективного проектно-кошторисного бюро побуту надіслано до суду клопотання (вх. № 2789) про повернення сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяв представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту по справі №926/991/21 про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу до повернення матеріалів справи №926/991/21 на адресу Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року призначено розгляд клопотання та заяви представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. № 2789 від 07 липня 2021 року та вх. № 2873 від 13 липня 2021 року) про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу у судовому засіданні на 17 жовтня 2022 року.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, під час звернення до суду із заявою про зміну предмету позову, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн на підставі квитанції №33Н7-24Х9-6М4Е-58АР від 24 квітня 2021 року.

Оскільки судом було відмовлено у задоволенні поданої представником позивача заяви про зміну предмету позову, а в подальшому представником позивача у заяві (вх. №2277 від 01 червня 2021 року) не було вказано про будь яку іншу нову позовну вимогу, то суму надлишково сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн, відповідно до норм Закону України "Про судовий збір", слід повернути позивачу.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про повернення сплаченого судового збору (вх. №2789 від 07 липня 2021 року) та повернення заявнику з Державного бюджету суму судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського кодексу України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, яка здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, що застосовується як джерело права (ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України) у питанні щодо того, чи вимагає стаття 6 Конвенції забезпечення юридичного представництва особи, що є стороною по справі, орієнтує національні суди на необхідності врахування специфічних обставин кожної конкретної справи та з`ясування того, чи відсутність правової допомоги позбавить заявника права на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 26; McVicar v. the United Kingdom (Мак-Вікар проти Сполученого Королівства), § 48; Steel and Morris v. the United Kingdom (Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства), § 61). McVicar v. the United Kingdom (Мак-Вікар проти Сполученого Королівства), § 51).

У розвиток наведеного розуміння статті 6 Конвенції суд виходить з того, що надання правової допомоги залежить також і від інших факторів, серед яких: важливість того, що є предметом спору для заявника; складність відповідного закону чи процесу; можливість заявника ефективно представляти себе у суді без адвоката; існування обов`язкової вимоги мати представника у суді (Steel and Morris v. the United Kingdom (Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства), § 61); (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 26); (McVicar v. the United Kingdom (Мак-Вікар проти Сполученого Королівства), §§ 48-62; Steel and Morris v. the United Kingdom (Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства), § 61; P., C. and S. v. the United Kingdom (P., C. та S. проти Сполученого Королівства), § 100); (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 26); Gnahorй v. France (Ньяоре проти Франції), § 41).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до практики суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 40 рішення суду ЄСПЛ від 01 лютого 2018 року у справі "Радченко проти України").

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 244 Господарського кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до статті 123 Господарського кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті16 Господарського процесуального кодексу України).

Відносини адвоката та клієнта врегульовує договір про надання правової допомоги - домовленість, умови якого визначають зміст очікуваних від адвоката послуг, їх вартість, порядок оплати тощо (пункт 4 частина 1 стаття 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

Згідно з частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 означеного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статті 30 означеного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, процесуальні норми кожного із кодексів (ГПК, ЦПК, КАС) України визначають критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру відшкодування стороні понесених нею витрат на правничу допомогу за наслідками судового вирішення спору.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Правило частини 1 статті 124 та частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасника справи у першій заяві по суті спору (позовна заява та відзив на позов) подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, попередній розрахунок розміру судових витрат, в тому числі, на професійну правничу допомогу, не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем було зазначено, що судові витрати на правничу допомогу будуть становити 20000,00 грн, як це передбачено укладеним між позивачем та адвокатом договору №2 від 17 грудня 2019 року.

В подальшому, 13 липня 2021 року представник позивача звернулась до суду з відповідною заявою щодо вирішення питання розподілу витрат, понесених позивачем, пов`язаних з розглядом справи, до якого остання долучила акт виконаних робіт на суму 19890,00 грн з вказівкою, що сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 20000,00 грн, які і слід покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяв представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту по справі №926/991/21 про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу до повернення матеріалів справи №926/991/21 на адресу Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року призначено розгляд клопотання та заяви представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. № 2789 від 07 липня 2021 року та вх. № 2873 від 13 липня 2021 року) про повернення сплаченого судового збору та стягнення витрат на правову допомогу у судовому засіданні на 17 жовтня 2022 року.

Так, конструкція та послідовність викладення процесуальних норм статті 126 Господарського процесуального кодексу України зокрема, частини 4, орієнтує учасника справи на те, що у першій заяві по суті спору при визначенні попереднього (орієнтовного) розміру витрат на оплату послуг адвоката, які сторона спору понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, слід враховувати його співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає можливий процесуальний наслідок для учасника справи, який недотримався вимог частини 4 цієї статті Кодексу: суд вправі зменшити розмір його витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Так, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19.

Ці правові висновки також було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19.

Так, у разі відсутності клопотання про зменшення витрат, поданого відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд не позбавлений можливості у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України відмовити у розподілі певних витрат, вказавши які саме не підлягають відшкодуванню повністю або частково, із наведенням мотивації такого рішення та правових підстав.

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та дотримання критерії, передбачених частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Означене узгоджується із правовою позицію викладеною в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 925/1316/18.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що заява представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. №2873 від 13 липня 2021 року) про стягнення витрат на правничу допомогу подана з дотриманням вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України враховуючи поштовий перебіг.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статі 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом насамперед згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

17 грудня 2019 року між Колективним проектно-кошторисним бюро побуту (далі клієнт) в особі директора Бляхарського Я.С., що діє на підставі статуту з однієї сторони та адвокатом Карницькою Ілоною Романівною (далі адвокат), яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07 грудня 2019 року серія ХМ №000295 укладено договір про надання правничої допомоги №2 (далі договір), відповідно до умов якого адвокат зобов`язується усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу, а клієнт сплатити гонорар та компенсувати фактичні витрати на надання послуг (пункт 1 Договору).

Згідно з пункт 3.2 розділу 3 Договору сторони погодили, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується виходячи із вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у додатку до цього Договору.

При цьому, пункт 3.3 розділу 3 Договору передбачає, що у будь-якому випадку вартість правової допомоги адвоката (гонорар) не може бути меншою фіксованого розміру гонорару, який встановлюється сторонами у додатку до цього Договору.

Додатком №3 від 01 березня 2021 року до договору про надання правової допомоги № 2 від 17 грудня 2019 року сторони погодили, що гонорар адвоката відповідно до пункту 3.3 Договору за оскарження в судовому порядку п. 2, 3 рішення 84 сесії VII скликання від 15.10.2020 року № 2436 та рішення 2 сесії VIIІ скликання від 28.01.2021року № 49 Чернівецької міської ради не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який становить 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

Сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання та діє протягом поточного календарного року, в якому цей Договір був укладений, і до кінця наступного календарного року. Продовження строку дії Договору оформляться додатковою угодою.

Як свідчать матеріали заяви, в подальшому сторони уклали додаткову угоду від 30 листопада 2020 року в якій дійшли згоди викласти пункт 4.2 Договору про надання правової допомоги №2 від 17 грудня 2019 року у новій редакції: « 4.2. Якщо протягом одного місяця до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявила про його припинення чи внесення змін, то Договір вважаться автоматично продовженим на тих самих умовах на один повний календарний рік.».

Так, позивачем заявлено до стягнення судові витрати у розмірі 20000 грн.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

На підтвердження факту понесення вказаних витрат позивачем до матеріалів справи додані такі документи:

- договір про надання правової допомоги № 2 від 17 грудня 2019 року, укладеного адвокатом Карницькою Ілоною Романівною та Колективним проектно-кошторисним бюро побуту;

- додаткова угода від 30 листопада 2019 року до договору про надання правової допомоги № 2 від 17 грудня 2019 року;

- додаток №3 від 01 березня 2021 року до договору про надання правової допомоги № 2 від 17 грудня 2019 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05 липня 2021 року на суму 19890 грн;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07 грудня 2019 року серія ХМ №000295;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17 грудня 2019 року №1001613 серія ВХ.

Як вбачається із акту виконаних робіт представник виконав роботи на загальну суму 19890,00 грн, яка складається із:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи та надання консультації - 1300,00 грн (1 год. витраченого часу);

- підготовка та подання позовної заяви від 11 березня 2021 ркоу про визнання незаконними та скасування рішень Чернівецької міської ради, на підставі якої Господарським судом Чернівецької області відкрито провадження у справі № 926/991/21 - 9100,00 грн (7 год. витраченого часу);

- підготовка та подання відповіді на відзив від 18 квітня 2021 року - 3250,00 грн (2,5 год. витраченого часу);

- підготовка та подання заяви про зміну предмета позову від 01 червня 2021 року - 1300,00 грн (1 год. витраченого часу);

- представництво інтересів Колективного проектно-кошторисно бюро побуту у судових засіданнях Господарського суду Чернівецької області під час розгляду господарської справи №926/991/21- 4940,00 грн (3,8 год. витраченого часу, що підтверджується протоколами судових засідань).

Загалом адвокатом було витрачено 15,3 год., розмір наданих послуг становить 19890,00грн.

Проте, з огляду на те, що сторони погодити фіксований розмір винагороди, то позивач просить суд стягнути з відповідача 20000,00 грн понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом та веденням справи.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Дослідивши матеріали справи суд констатує, що відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення витрат, які заявляє до стягнення позивач. Окрім цього, відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання для висловлення позиції сторони по справі щодо непогодження чи погодження із визначеною позивачем сумою судових витрат.

Суд, беручи до уваги ступінь складності справи, характер та обсяг наданих адвокатом позивача послуг, написання та подання інших письмових заяв по суті спору; участь у судових засіданнях, беручи до уваги відсутність заперечень іншої сторони відносно поданої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу; виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, керуючись частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вирішив покласти на відповідача відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 19890,00 грн згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 05 липня 2021 року.

Щодо посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, в якій міститься висновок про те, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, суд зазначає наступне.

Господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції Верховний Суд враховує висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 червня 2021 року у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Отже, відповідно до вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, Касаційного господарського суду та критерії "необхідності і обґрунтованості", з Чернівецької міської ради на користь Колективного проектно-кошторисного бюро побуту необхідно стягнути 19890,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №926/991/21 у Господарському суді Чернівецької області.

Керуючись статями 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. №2873 від 13 липня 2021 року) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, буд. 1, код 36068147) на користь Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Шептицького, буд. 7, код 21414007) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19890,00 грн.

3. В іншій частині клопотання Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. №2873 від 13 липня 2021 року) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Клопотання Колективного проектно-кошторисного бюро побуту (вх. №2789 від 07 липня 2021 року) про поврнення сплаченого судового збору задовольнити.

5. Повернути Колективному проектно-кошторисному бюро побуту (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Шептицького, буд. 7, код 21414007) з Державного бюджету України 2270,00 грн судового збору.

Повне судове додаткове рішення складено згідно з вимогами статті 238 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21 жовтня 2022 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок