РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2022Справа № 910/7949/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКАП УА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТ ХОУМ"

про стягнення 137 284,36 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКАП УА" (далі - позивач, ТОВ "ТЕХНОКАП УА") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТ ХОУМ" (далі - відповідач, ТОВ "КОМФОРТ ХОУМ") про стягнення 137 284,36 грн боргу за поставлений товар на підставі Договору поставки товару № 001018 від 28.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором в частині оплати за поставлений позивачем згідно видаткової накладної № 1341 від 13.12.2021 товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 позовну заяву ТОВ "ТЕХНОКАП УА" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7949/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/7949/22.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 про відкриття провадження у справі № 910/7949/22.

30.08.2022 та 01.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання (направлене до суду засобами електронного та поштового зв`язку) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме доказів здійснення відповідачем часткових розрахунків за товар.

30.08.2022 та 01.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява (направлена до суду засобами електронного та поштового зв`язку) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 127 284,36 грн боргу за поставлений товар та 2 481,00 грн судового збору.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, направлений до суду засобами електронного зв`язку, відповідно до якого відповідач просив суд закрити провадження у справі № 910/7949/22 в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 40 000,00 грн, у зв`язку із здійсненням відповідачем часткової оплати у наведеній сумі станом на дату відзиву на позовну заяву.

29.09.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання, направлене до суду засобами електронного зв`язку, про долучення доказів до матеріалів справи на підтвердження здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості.

04.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання, направлене до суду засобами електронного зв`язку, про долучення доказів до матеріалів справи на підтвердження здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості. При цьому відповідач зазначив, що станом на дату цього клопотання заборгованість відповідача перед позивачем становить 57 284,36 грн.

28.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на підтвердження здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості. При цьому відповідач зазначив, що станом на дату цього клопотання заборгованість відповідача перед позивачем становить 27 284,36 грн.

Судом розглянуто заяву позивача зменшення розміру позовних вимог, направлену до суду 30.08.2022 засобами електронного та поштового зв`язку. Зменшення суми боргу до стягнення з відповідача обгрунтовано здійсненням відповідачем часткових оплат товару (12.08.2022 на суму 5 000,00 грн та 19.08.2022 на суму 5 000,00 грн) після подання позовної заяви до суду (11.08.2022), з урахуванням яких борг відповідача за поставлений товар склав 127 284,36 грн.

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі (ч. 5 ст. 46 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 26.08.2022.

Судом встановлено, що заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 ГПК України, а тому приймається судом до розгляду.

Судом прийнята до розгляду заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої суд розглядає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 127 284,36 грн боргу за поставлений товар.

Разом з цим, судом долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень № від 02.09.2022 на суму 10 000,00 грн, № 91 від 16.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № від 23.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № 129 від 30.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № 191 від 21.10.2022 на суму 20 000,00 грн, № 220 від 28.10.2022 на суму 10 000,00 грн, які підтверджують здійснення відповідачем часткової оплати за товар згідно Договору № 001018 від 28.10.2020 у загальній сумі 100 000,00 грн, які додано відповідачем до відзиву на позову заяву та до клопотань про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 закрито провадження у справі № 910/7949/22 в частині стягнення основного боргу в розмірі 100 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКАП УА" (далі - ТОВ "ТЕХНОКАП УА", постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТ ХОУМ" (далі - ТОВ "КОМФОРТ ХОУМ", покупець, відповідач) було укладено Договір поставки товару № 001018 (далі - Договір або Договір № 001018 від 28.10.2020).

Відповідно до п. 1.1 Договору сторони узгодили, що на умовах цього Договору постачальник зобов`язується поставляти (передавати у власність) покупцю товар, визначений у п.1.2 цього Договору, а покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його вартість.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що товаром за цим Договором є: кришка ТО (кришка металева Twist-off для закупорювання скляної тари) та/або кришка СКО 1-82 (кришка металева для закупорювання банок). Виробником товару є постачальник або одне з підприємств "Тесnосар Group". Загальна кількість та вартість товару за цим Договором визначається на підставі всіх видаткових накладних, підписаних cторонами протягом строку дії цього Договору на підтвердження факту поставки товару.

Згідно з п. 1.4 Договору товар поставляється партіями (партія - це кількість товару за однією видатковою накладною). Розгорнута номенклатура (асортимент), кількість, ціна товару і відповідно вартість партії затверджуються у видатковій накладній.

Датою поставки товару вважається дата видаткової накладної (п. 1.8 Договору).

Умови оплати визначені у п. 1.12 Договору: оплата товару не пізніше 30-ти календарних днів від дати поставки товару. Валюта цього Договору: гривня. Датою здійснення оплати є дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Згідно з п. 2.10 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту, коли сторони його підписали та скріпили своїми печатками.

Відповідно до видаткової накладної № 1341 від 13.12.2021 позивач на виконання умов Договору здійснив поставку товару на суму 207 284,36 грн покупцю (відповідачу).

Враховуючи п. 1.12 Договору, оплата товару за вказаною видатковою накладною мала бути здійснена відповідачем не пізніше 12.01.2022.

Як зазначив позивач, відповідач лише частково оплатив вартість товару, поставленого згідно видаткової накладної № 1341 від 13.12.2021, здійснивши платежі 21.01.2022, 11.02.2022, 03.06.2022, 10.06.2022, 17.06.2022, 24.06.2022, 15.07.2022, 01.08.2022 на загальну суму 70 000,00 грн, що підтверджується наданими позивачем копіями банківських виписок. Відтак позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 137 284,36 грн боргу за поставлений товар.

Після подання позивачем позовної заяви до суду (11.08.2022), відповідач здійснив часткові оплати товару (12.08.2022 на суму 5 000,00 грн та 19.08.2022 на суму 5 000,00 грн), що підтверджується наданими позивачем копіями банківських виписок, з урахуванням яких борг відповідача за поставлений товар склав 127 284,36 грн.

Судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої суд розглядає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 127 284,36 грн боргу за поставлений товар.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт укладення між сторонами Договору поставки товару № 001018 від 28.10.2020, не заперечував факт поставки позивачем товару на суму 207 284,36 грн. Відповідач просив суд закрити провадження у справі № 910/7949/22 в частині стягнення суми основного боргу, в якій відповідачем здійснено часткову оплату.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору № 001018 від 28.10.2020, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 1341 від 13.12.2021 на суму 207 284,36 грн підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками. Отже, факт поставки товару відповідачу згідно видаткової накладної № 1341 від 13.12.2021 підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Враховуючи п. 1.12 Договору, оплата товару за вказаною видатковою накладною мала бути здійснена відповідачем не пізніше 12.01.2022.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку позивача за 21.01.2022, 11.02.2022, 03.06.2022, 10.06.2022, 17.06.2022, 24.06.2022, 15.07.2022, 01.08.2022, судом встановлено, що станом на час звернення позивача з даним позовом до суду (11.08.2022) заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становила 137 284,36 грн (207 284,36 грн - 70 000,00 грн = 137 284,36 грн).

Відповідно до банківських виписок за 12.08.2022, 19.08.2022 судом встановлено здійснення відповідачем часткових розрахунків за поставлений товар на загальну суму 10 000,00 грн, з урахуванням яких заборгованість відповідача за поставлений товар склала 127 284,36 грн (137 284,36 грн - 10 000,00 грн = 127 284,36 грн).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом по матеріалам справи встановлено, що платіжними дорученнями № від 02.09.2022 на суму 10 000,00 грн, № 91 від 16.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № від 23.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № 129 від 30.09.2022 на суму 20 000,00 грн, № 191 від 21.10.2022 на суму 20 000,00 грн, № 220 від 28.10.2022 на суму 10 000,00 грн відповідач здійснив часткову оплату за товар згідно Договору № 001018 від 28.10.2020 у загальній сумі 100 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 закрито провадження у справі № 910/7949/22 в частині стягнення основного боргу в розмірі 100 000,00 грн у зв`язку з відсутністю спору у цій частині.

З урахуванням зазначеного, позов про стягнення з відповідача 127 284,36 грн боргу за поставлений товар (позовні вимоги в редакцій заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягає задоволенню у розмірі 27 284,36 грн (127 284,36 грн - 100 000,00 грн = 27 284,36 грн), оскільки відповідачем не надано суду доказів сплати 27 284,36 грн за поставлений товар згідно видаткової накладної № 1341 від 13.12.2021.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ТЕХНОКАП УА".

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається з суми судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що у відповідача відсутні витрати, які він поніс у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 481,00 грн покладається на відповідача, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись статтями 46, 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТ ХОУМ" (Україна, 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 3; ідентифікаційний код 39182454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКАП УА" (Україна, 80356, Львівська обл., Жовківський район, село Сопошин, вул. Вокзальна, 18; ідентифікаційний код 33775568) 27 284,36 грн (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 36 коп.) боргу, 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 31.10.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА