ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"27" вересня 2022 р. м. Київ Справа№ 925/222/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколу судового засідання від 27.09.2022:

від скаржника: не з`явився

від позивача: Бєлицька О.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 07.04.2022 (повний текст рішення складено 21.04.2022)

у справі № 925/222/22 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича

до Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області

про визнання поновленими договорів оренди землі та визнання додаткових угод укладеними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 позов Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича - задоволено частково, визнано поновленими на той самий строк і на тих самих умовах договори оренди земельних ділянок від 18 листопада 2010 року, укладені між Смілянською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Гончаром Миколою Миколайовичем , зареєстровані у міськрайонному управлінні Деркомзему у м. Сміла та Смілянському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 11 травня 2011 року за №00009, №00004, №00008, №00005, №00012, №00007, №00006, №00010, №00011. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича.

Відповідно до статті 254 Господарського процесуального кодексу України (учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скаржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М") зазначив, що є особою, яка не брала участі у справі, а судом першої інстанції було вирішено питання про її права та інтереси. Зокрема посиляється на те, що клопотанням від 10.01.2022 та заявою від 20.01.2022 просив Степанківську сільську раду Черкаського району Черкаської області оголосити у встановленому законом порядку провести земельні торги з продажу права оренди на земельні ділянки, проте відповідач відмовив у проведенні земельних торгів, оскільки питання поновлення договорів оренди не було вирішене.

Таким чином, у зв`язку із поновленням договорів оренди позивачу (Фізичній особі-підприємцю Гончару Миколі Миколайовичу) оскаржуваним рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22, скаржник втратив можливість прийняти участь в земельних торгах, оскільки відсутні підстави їх проведення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Станіка С.Р., суддів Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22, відкрито апеляційне провадження у справі № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 та витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022, розгляд справи призначено на 12.07.2022.

04.07.2022 на виконання ухвали від 24.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022.

12.07.2022 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. з 04.07.2022 по 15.07.2022 включно у відпустці, а вирішення питання стосовно призначення справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

08.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача (Фізична особа-підприємець Гончар Микола Миколайович) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення Господарського суду Черкаської бласті від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» залишити без задоволення.

11.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача (Степанківської сільської ради) надійшов відзив, в якому він просив в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 відмовити повністю.

25.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» надійшло клопотання про участь в режимі відео конференції.

25.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача (Фізична особа-підприємець Гончаров Микола Миколайович) надійшло клопотання, в якому він просив закрити апеляційне провадження у справі № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 на підставі ч. 3 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022, розгляд якої призначено на 02.08.2022.

У зв`язку з перебуванням з 01.08.2022 по 16.08.2022 у відпустці судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи 02.08.2022 у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02.08.2022, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 прийнято справу № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В., призначено до розгляду в судовому засіданні № 925/222/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОУСТРІЙ-М" на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022, судове засідання призначено на 27.09.2022.

02.08.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача (Фізична особа-підприємець Гончаров Микола Миколайович) надійшла заява про відшкодування судових витрат на правову допомогу.

У судове засідання 27.09.2022 з`явився представник позивача (Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича), скаржник (Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М», відповідач (Степанківська сільська рада Черкаського району Черкаської області) представників у судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача (Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича) у судовому засіданні 27.09.2022 просив закрити апеляційне провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представника скаржника, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Вислухавши пояснення присутніх представників, розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на підставі п. 3 ч. 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, наведеною нормою передбачено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, ухвалене за результатами розгляду спору про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, зважаючи на предмет і підстави позову.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У вказаному висновку колегія суддів звертається до відповідної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 21 вересня 2018 у справі №909/68/18, від 18 грудня 2018 року у справі №911/1316/17.

Слід враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або у такому рішенні мають міститися судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у резолютивній частині рішення суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і, яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 920/691/18.

Звертаючись з апеляційною скаргою в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» не погоджується із рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 в частині задоволених позовних вимог та наголошує на тому, що вказаним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, не залучивши до участі у даній справі.

Відповідно, враховуючи, вищевказане рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 немає жодного обмеження, позбавлення, скасування або припинення прав чи інтересів скаржника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М», а спір у справі вирішено виключно в межах правовідносин між позивачем і відповідачем.

Оскаржуване рішення (мотивувальна чи резолютивна його частини) не містить будь-якого посилання на права, інтереси чи обов`язки скаржника, рішення з цього приводу судом також не приймалося.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо, зокрема, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/7523/15-г, від 12.11.2018 у справі №21/358-06-11049.

Оскільки при постановленні оскаржуваного рішення Господарського суду Черкаської області від 07.06.2022 у справі № 925/222/22 питання про права, інтереси та (або) обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» судом першої інстанції не вирішувались, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.06.2022 у справі № 925/222/22, з огляду на п.3 ч.1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 - підлягає задоволенню, а апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариста з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 - підлягає закриттю з підстав, наведених у вказаній ухвалі.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на те, що останній не позбавлений права звернутися з окремими вимогами в окремому провадженні у встановленому процесуальним законом порядку щодо захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, якщо він вважає, що відповідні права та інтереси було порушено визначеними ним особами.

Також, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених на розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

За загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, дійсно, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При цьому, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Так, з метою представництва та захисту інтересів позивача (Фізичної особи - підприємця Гончара Миколи Миколайовича) 30.06.2022 було укладено договір № 30/06/22 про надання правової допомоги адвокатом (представництво) з адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма «Бізнес і Право», представництво в суді якого здійснював адвокат Бєлицька І.В., що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6190/10 та ордером серія КС №6918598 від 30.06.2022.

Відповідно до п. 3.1 цього договору розмір правової допомоги визначається з часу, витраченого адвокатом Виконавця в ході реалізації прав і обов`язків Замовника під час судового розгляду, зазначеної п. 1.2. цього Договору справи, з розрахунком 1200,00 грн., в тому числі НДС, години роботи адвоката.

В період з 30.06.2022 по 01.08.2022 адвокатом було надано наступну правову допомогу на загальну суму 7200, 00 грн., яка складається з наступного:

- робота з наданими документами (ознайомлення із рішенням суду перщої інстанції, матеріалами справи, апеляційною скаргою, аналіз судової практики, формування правової позиції) - 2 години - 2400, 00 грн.;

- складання відзиву на апеляційну скаргу. Оформлення та направлення учасникам провадження, подання до суду - 3 години - 3600,00 грн.;

- підготовка та подання до суду заяви про закриття апеляційного провадження - 1 година - 1200, 00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу Уккраїни судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягується на її користь зі строни, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Таким чином, розглянувши заяву позивача (Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, наданих у справі № 925/222/22 на стадії апеляційного розгляду справи в сумі 7200 грн. 00 коп. - є співмірним із значенням справи для Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича, ціною позову, складністю справи та кількістю витраченого адвокатом часу під час апеляційного провадження, а тому заявлена сума витрат позивача на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи - є обґрунтованою, документально доведеною та не спростованою скаржником, співмірною із кваліфікацією та досвідом адвоката, значенням справи, ціною позову та апеляційної скарги, часом, витраченим адвокатом, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим вказана сума витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок скаржника у повному обсязі, а саме в сумі 7200 грн. 00 коп.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення у повному обсязі заяви позивача про стягнення з скаржника судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 925/222/22, понесених у Північному апеляційному господарському суді у сумі 7200 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 234, 264, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича про закриття апеляційного провадженя з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22 - задовольнити.

2. Закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариста з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі № 925/222/22.

3. Заяву Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича про відшкодування судових витрат - задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ-М» () на користь Фізичної особи-підприємця Гончара Миколи Миколайовича (ІПН НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) грн.. 00 коп.

5. Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Повний текст ухвали підписано: 18.10.2022.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді К.В. Тарасенко

О.В.Тищенко