ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"24" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/593/22
Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.
за участю секретаря судового засідання: Риданової Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув,
від відповідача: Олянюк В.Л., юрисконсульт, наказ №126-ОД від 04.08.2022
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника позивача ТОВ "КЛОКВОРК" адвоката Олени Сухомлин від 28.09.22р. (вх. г/с №01-44/1098/22 від 07.10.2022) про стягнення витрат на правничу допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" (м.Дніпро)
до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (смт. Новогуйвинське)
про стягнення 198 866,06 грн
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 27.09.22р. стягнуто з ДП "Житомирський бронетанковий завод" () на користь ТОВ "КЛОКВОРК" (): 136320,00грн основного боргу; 4913,39грн пені; 8674,51грн 3% річних; 44044,77грн інфляційних втрат; 2982,99грн судового збору.

07.10.22р. через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшла заява представника позивача ТОВ "КЛОКВОРК" адвоката Олени Сухомлин від 28.09.22р. про стягнення витрат на правничу допомогу (вх. г/с №01-44/1098/22 від 07.10.22) (надалі за текстом - Заява про стягнення судових витрат).

Заява про стягнення судових витрат подана з дотриманням вимог ст. 170 ГПК України та ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підставі ч. 2 ст. 221 та ч.3 ст. 244 ГПК України для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу ухвалою суду від 07.10.22р. призначено судове засідання на 15:30год. 24.10.22р.

Заява про стягнення судових витрат мотивована наступним: 1) з метою отримання правової допомоги у цій справі 05.08.22р. між ТОВ "Клокворк" та АО "Адвокатська компанія "Клименко і партнери" укладено договір про надання правової допомоги; згідно акту приймання-передачі №13 від 28.09.22р. Адвокат надав, а Клієнт прийняв правову допомогу (послуги) у цій справі загальною вартістю 16500,00грн у наступному обсязі та змістом: а) підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості у розмірі 198866,06грн (1 (один ) документ вартістю 5000,00грн; б) підготовка відповіді на відзив (1 (один ) документ вартістю 5000,00грн; в) підготовка заперечення на клопотання про зменшення штрафних санкцій ( 1 (один) документ вартістю 1500,00грн; г) участь та представництво Адвокатом інтересів Клієнта у судовому засіданні (2 ( 20.09.22р. та 27.09.22р.) вартістю 2500,00грн х 2 = 5000,00грн; 2) згідно п. 3.1 додатку №1, оплата послуг здійснюється за фактом їх надання на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правової допомоги протягом тридцяти днів з моменту підписання акту або сплачується клієнтом наперед; з врахуванням погодженої договірної умови, заява подається без доказів оплати Клієнтом за надану правову допомогу ( постанова ВС від 22.01.21р. у справі 925/1137/19); 3) втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України ( постанова ВС від 20.11.20р. у справі № 910/13071/19).

До дати проведення судового засідання 18.10.22р. від ДП "Житомирський бронетанковий завод" надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу ( вх. № г/с 15149) ( надалі - Клопотання про зменшення судових витрат).

У Клопотанні про зменшення судових витрат викладені наступні аргументи: 1) ч. ч.1-3 ст. 126 ГПК України вимагають від учасника справи подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; 2) ч.5 ст. 129 ГПК України визначає критерії , які враховує суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, на правничу професійну допомогу, у числі яких можна визначити основні: а) їх дійсність; б) необхідність; в) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи; 3) предметом позову у цій справі була заборгованість за договором та додаткові вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та річних; справа є незначної складності , а судова практика їх вирішення - сталою; тому, розмір витрат на підготовку позовної заяви про стягнення основного боргу та штрафних санкцій, є неспівмірним зі складністю справи; 4) у разі недотримання вимог ч. 4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст. 126 Кодексу, постанова ОП КГС у складі ВС від 03.10.19р. у справі № 922/445/19); 5) оскільки тягар доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про їх зменшення, відповідач вважає, що витрати у розмірі 2500,00грн за участь адвоката у судовому засіданні, приймаючи до уваги тривалість витраченого часу, не є підтвердженими; 6) оскільки справа є нескладною , рішення у ній не впливає на репутацію сторін справи, відповідач не вчиняв дій щодо затягування розгляду справи тощо, відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 3000,00грн.

Заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню. Мотиви суду наступні.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, яка здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо строку та порядку подання доказів стосовно розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, застосовуються і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (додаткова постанова ВПВС від 19.02.20р. у цивільній справі № 755/9215/15-ц).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.129 ГПК України).

За змістом ч. 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 статті 126 ГПК України суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова ОП КГС у складі ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Суд ухвалює зменшити суму заявлених позивачем до відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката Олени Сухомлин на суму 3000,00грн, які , до того ж, фактично стороною спору не понесені.

Так, за імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі № 904/4494/18).

Очевидним є те, що з тексту речення у позовній заяві про те, що витрати на професійну правову допомогу орієнтовно складатимуть 20000,00грн неможливо встановити, про які види послуг йдеться, якою є вартість кожної з них та їх кількість, тощо.

Якщо використовувати понятійній апарат ГПК України однаково до всіх процесуальних питань, пов`язаних з розрахунками, тоді варто звернути увагу на правило п.3 ч.3 ст. 162 Кодексу, згідно з яким позивач зобов`язаний у позовній заяві викласти о б ґ р у н т о в а н и й р о з р а х у н о к сум, що с т я г у ю т ь с я чи оспорюються. Вимоги процесуальної норми в цій частині позивачем виконано належним чином. Таким чином, доводи Заяви про розподіл судових витрат про те, що у позовній заяві наведено "попередній (орієнтовний) р о з р а х у н о к" суд оцінює критично.

Окрім того, у Заяві про розподіл судових витрат наголошується на тому, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Суд звертає увагу на наступне. Позовну заяву підписано від імені позивача директором ТОВ "КЛОКВОРК" Варшавським К.Г., а не адвокатом О.Сухомлин. Про наявність договірних відносин позивача з АО "Адвокатська компанія "Клименко і партнери" станом на 05.08.2022р. та про наявність договору-доручення про надання правової допомоги №02/09 від 02.09.22р., а також інших документів суду та відповідачу стало відомо лише з отриманням Заяви про розподіл судових витрат.

Відповідно до викладеного, відповідач був позбавлений процесуальної можливості виконати належним чином обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.6 ст. 126 Кодексу). Адже під співмірністю витрат у Кодексі йдеться про низку критеріїв , які насамперед зобов`язаний дотримуватись той учасник справи, який поніс такі витрати або очікує ще понести, і зокрема, йдеться про складність справи, яка зумовлює більший обсяг виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг) щодо вивчення обставин спору, підготовку доказів та їх витребування, вивчення судової практики тощо; складність справи зумовлює більшу витрату адвокатом часу через більший обсяг послуг, які доводиться виконати; у майновому позові значення має не стільки ціна позову, скільки підготовка обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, у разі пред`явлення вимог про стягнення штрафних санкцій або збитків тощо; на співмірність витрат об`єктивно впливає значення справи для сторони, в тому числі наскільки впливе вирішення справи на її ділову репутацію або наскільки до справи є публічний інтерес сторонніх осіб тощо.

З врахуванням викладеного, суд вважає справедливим та розумним зменшити витрати на професійну правничу допомогу на 3000,00грн, стягнувши 13500,00грн відповідно.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача ТОВ "КЛОКВОРК" адвоката Олени Сухомлин від 28.09.22р. (вх. г/с №01-44/1098/22 від 07.10.2022) про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 16500,00грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" (49000, м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 1, ): 13500,00грн витрат на правничу допомогу адвоката. Видати наказ.

3. У стягненні з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" 3000,00грн витрат на правничу допомогу адвоката відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 26.10.22

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - в справу

2- позивачу (рек. з повідомл.) + на ел. пошту: , @mail.gov.ua

3- відповідачу (рек. з повідомл.) +