ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 920/1190/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Катькало А.В. самопредставництво; Гута В.Ю. самопредстав-ництво;

від відповідача: Заїка І.В. самопредставництво;

від третьої особи 1: Сергути Г.О самопредставництво;

від третьої особи 2: Осипов Д.В. самопредставництво;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми

на рішення Господарського суду Сумської області від 10.08.2021 (повний текст складено 20.08.2021)

у справі №920/1190/20 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми

до Сумської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Міністерство оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Сумиобленерго"

про визнання недійсним рішення та скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки і присвоєного кадастрового номеру,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми (далі - позивач, КЕВ м.Суми) звернувся у Господарський суд Сумської області з позовом до Сумської міської ради (далі - відповідач, Сумська міськрада) та, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати недійсним рішення Сумської міської ради "Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками та надання в оренду земельних ділянок ВАТ "Сумиобленерго" стосовно земельної ділянки, розташованої по вул. Гамалія в м. Суми, площею 0,014 га (зазначене п.156 з додатку 2 до Рішення Сумської міської ради від 24.02.2010 № 3488-МР);

- скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєний Сумським міським управлінням юстиції кадастровий №:12:006:1002 на незаконно відчужену ділянку площею 0,014 га, що перебуває на інвентаризаційному обліку земель оборони, на території військового містечка № 6, під будівлею трансформаторної підстанції за адресою: м. Суми, вул. Гамалія.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі КЕВ м.Суми перебуває земельна ділянка площею 10,25 га, що розташована на території військового містечка №6 за адресою: м. Суми, вул.Гамалія. При обстеженні військового містечка, з метою організації належного обліку, руху та якісного стану земельних ділянок, встановлено, що земельну ділянку загальною площею 0,014 га, яка входить до меж наданої позивачу земельної ділянки, відчужено, передано у комунальну власність та оформлено оренду за ПАТ "Сумиобленерго". Незаконність відчуження полягає у відсутності на це дозволу Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України. Місцезнаходження земельної ділянки (захопленої) співпадає з місцем розміщення будівлі (за генеральним планом №12 - трансформаторна підстанція), власником якої є держава в особі Міністерства оборони України. Спірним рішенням незаконно було надано дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою з присвоєнням кадастрового номеру і на підставі цього рішення було внесено відповідний запис про державну реєстрацію земельної ділянки.

Відповідач у відзиві на уточнену позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірне рішення прийняте у відповідності до чинного на час його прийняття законодавства на підставі звернення ВАТ "Сумиобленерго", а вимога про скасування державної реєстрації заявлена до неналежного відповідача.

Міністерство оборони України (далі - третя особа 1, Міноборони) у письмових поясненнях підтримало позовні вимоги, посилаючись на те, що міська рада незаконно розпорядилась землями державної власності, що належать до земель оборони, за відсутності доказів відмови попереднього користувача від земельних ділянок, а також за відсутності підстав для переходу права землекористування та з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Також вказує, що на спірній земельній ділянці розташована трансформаторна підстанція площею 39 кв.м., власником якої є держава в особі Міністерства оборони України.

АТ "Сумиобленерго" (далі - третя особа 2) у письмових поясненнях заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що трансформаторну підстанцію ЗТП-44 (РУ-6) площею 19,5 кв.м, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, було передано до статутного фонду товариства Фондом державного майна України. Вказана підстанція була введена в експлуатацію 01.10.1986 і знаходилась на балансі третьої особи 2. Вказана підстанція є об`єктом нерухомого майна, знаходиться на земельній ділянці, за яку третя особа 2 сплачує орендну плату. КЕВ м.Суми не є належним позивачем, оскільки державний акт на право користування землею від 1976 року, на який він посилається, виданий іншій особі, позивачем не доведено, що він є правонаступником цієї особи, і він не є представником Кабінету Міністрів України. Наданий позивачем держаний акт не визначає чітких ідентифікаційних даних земельної ділянки, яка зазначена в цьому документі. Позивачем не надано доказів на підтвердження доводів щодо помилковості адреси місця знаходження спірної земельної ділянки. Друга позовна вимога подана до неналежного відповідача і не може розглядатись в порядку господарського судочинства. Також послався на пропуск позивачем позовної давності.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 10 серпня 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване недоведеністю того, що спірне рішення Сумської міськради порушує права позивача, а вимога про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки є неефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем обраний належний та ефективний спосіб захисту порушеного права; є хибним висновок суду про те, що позивачем не доведено факт того, що спірна земельна ділянка площею 0,014 га є частиною земельної ділянки площею 10,25 га; землі оборони можуть перебувати лише в державній власності; позивачу доручено здійснювати контроль за використанням і охороною земель, переданих в оперативне управління військовим частинам (військовим навчальним закладам); судом не вирішено питання про зареєстровану адресу трансформаторної підстанції.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту права, оскільки задоволення позову не призведе до відновлення права, яке позивач вважає порушеним, Спірне рішення Сумської міськради прийняте у відповідності до норм чинного на той час законодавства. Апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення в частині відмови у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки, а вказана вимога заявлена до неналежного відповідача.

Третя особа 2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач помилково вказує на те, що суд відмовив у задоволенні обох позовних вимог з підстав неефективного способу захисту, хоча суд чітко розділив висновки по кожній з позовних вимог. Третя особа 2 є власником об`єкта нерухомого майна (трансформаторна підстанція ЗТП-44), тому має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, отже, рішення Сумської міськради є правомірним. Апелянт не довів порушення свого права та інтересу, також ним не надано доказів на підтвердження доводів щодо помилковості адреси місця знаходження спірної земельної ділянки. Друга вимога підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і подана до неналежного відповідача. Позивачем пропущено строк позовної давності, а також обрано спосіб захисту, не передбачений діючим законодавством і не наведено, які саме норми процесуального права були порушені судом першої інстанції.

В процесі розгляду апеляційної скарги представником Міністерства оборони України було подано клопотання про призначення земельно-технічної експертизи та залучення третьою особою Кабінету Міністрів України.

Клопотання обґрунтоване тим, що необхідні спеціальні знання для з`ясування тих питань, чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :12:006:1002 на межі земельної ділянки площею 10,25 га, відведену згідно державного акту; чи розташовується фактично будівля, яка належить до військового майна, на вказаній земельні ділянці, а якщо так, то схематично відобразити фактичне розташування будівлі. Оскільки рішення може стосуватись прав і обов`язків Кабінету Міністрів України, як органу, уповноваженого на управління землями оборони, необхідно залучити його третьою особою на стороні позивача.

Відповідачем було подано заперечення на клопотання представника третьої особи 1, у якому вказано, що зі змісту клопотання не вбачається причин, які заважали подати відповідне клопотання при розгляді справи у суді першої інстанції; питання, які пропонуються поставити на розгляд експерта, не дають відповідей на питання, які стосуються позовних вимог; зі змісту клопотання не вбачається обставин щодо наявності/відсутності самостійних вимог у Кабінету Міністрів України на предмет спору; якщо право власності на землю належить державі в особі Кабінету Міністрів України, то саме він має бути позивачем справі, а не КЕВ м.Суми.

Третьою особою 2 було подано заперечення на клопотання представника третьої особи 1, у якому вказано що клопотання про призначення експертизи не заявлялось у суді першої інстанції і не зазначено причин, які перешкоджали його подачі; позивач і третя особа 1 мали достатньо часу для подачі у суді першої інстанції клопотання про залучення третьою особою Кабінету Міністрів України, однак подали вказане клопотання лише під час апеляційного розгляду, що є намаганням зловживати процесуальними правами.

За клопотанням представників сторін судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представники позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримали клопотання про призначення у справі судової експертизи та залучення третьої особи, також підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі, просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти призначення судової експертизи і залучення третьої особи, також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні підтримала клопотання про призначення у справі судової експертизи і залучення третьої особи, також підтримала апеляційну скаргу позивача.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні заперечив проти призначення судової експертизи і залучення третьої особи, також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Клопотання третьої особи 1 про призначення у справі судової експертизи та залучення третьою особою Кабінету Міністрів України відхилено апеляційним господарським судом з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до частин 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, висновок судової експертизи є новим доказом, який може бути прийнятий у винятковому випадку, якщо без висновку експертизи неможливо встановити відповідні обставини.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №910/2605/17, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Ні позивачем, ні третьою особою 1 під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялось клопотання про призначення у справі судової експертизи, а також не надавався експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За вказаних обставин апеляційний господарський суд визнає клопотання третьої особи 1 про призначення у справі судової експертизи необґрунтованим.

Щодо залучення до участі у справі третьою особою на стороні позивача Кабінету Міністрів України, то, враховуючи предмет позову (визнання недійсним рішення міської ради та скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки і присвоєного кадастрового номеру), то апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення суду не може вплинути на права та обов`язки Кабінету Міністрів України щодо однієї із сторін, тому клопотання в цій частині також є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у 1976 році Сумському Вищому артилерійському командному двічі Червонознаменного училищу ім.М.В.Фрунзе було видано Державний акт на право користування землею про те, що за вказаним землекористувачем закріплюються в безстрокове і безплатне користування 77,17 га землі в межах згідно з планом землекористування для розміщення об`єктів та учбових полів (том 1 а.с.27-34).

Згідно доданих до вказаного Державного акту планів землекористування були передані три ділянки: №1 площею 59,72 га, №2 площею 10,25 га, №3 площею 7,2 га.

З Індивідуальної картки обліку земельної ділянки вбачається, що за рішенням ВР УРСР №868 від 26.05.1976 та державним актом №б/н від 1976 року у в/чА1476, у КЕВ м. Суми наявна у постійному користуванні земельна ділянка площею 10,25 га за адресою м. Суми, вул. Гамалія (а.с.22-24).

08.11.2018 наказом Департаменту кадрової політики Міноборони України від №240 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління, і з 01.12.2018 вважається таким, що приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою (том 1 а.с.20).

Рішенням Сумської міської ради від 14.11.2018 №4097-МР Міністерству оборони України було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Суми, вул.Гамалія, площею 10,25 га (том 1 а.с.37).

Відповідно до довідки №98118 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми 12.12.2018 зареєстрований як юридична особа (державна організація (установа, заклад)), що здійснює діяльність у сфері оборони. Реєстрація КЕВ м. Суми здійснена відповідно до п. 4 ст. 7 розд. III Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" №755 від 15.05.2003 (том 1 а.с.21).

17.12.2019 наказом №278 командувача Сил логістики Збройних Сил України затверджено Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми (далі - Положення) (том 1 а.с.11-19).

Відповідно до п. 1 Положення Квартирно-експлуатаційний відділ м. Суми є державною установою, яка створена Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Відповідно до п. 3.8. та 3.20 Положення, завданнями позивача є здійснення представництва та захисту інтересів Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми та Міністерства оборони України відповідно до встановленого порядку, а також ведення обліку комунальних споруд та земельних ділянок, що надані для розквартирування військових частин, установ та організацій у Сумському, Конотопському, Охтирському та Глухівському гарнізонах.

Пунктом 12 Положення визначено, що КЕВ м. Суми є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України. Права та обов`язки юридичної особи КЕВ м. Суми набуває з дня його державної реєстрації.

Виконавчим органом, уповноваженим представляти інтереси КЕВ м.Суми в судах загальної юрисдикції є юрисконсульти КЕВ м. Суми. Члени виконавчого органу уповноважуються згідно з цим положенням представляти інтереси КЕВ м. Суми в установах, організаціях та в судах загальної юрисдикції з правами, що надаються законом заявникові, позивачеві, відповідачеві, третій особі (п. 13 Положення).

Відповідно до п. 14 Положення, майно КЕВ м. Суми є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Листом від 06.02.2020 за вих. №331 КЕВ м.Суми просив ПАТ "Сумиобленерго" надати інформацію щодо підстав вилучення та передачу частини земельної ділянки на території військового містечка №6 (том 1 а.с.41).

Листом від 17.04.2020 за вих. №787 КЕВ м.Суми повідомив Сумській міськраді про те, що на незаконно відчуженій частині земельної ділянки знаходиться будівля (за генеральним планом №12 (трансформаторна підстанція), тому повторно просив надати документи щодо підстав вилучення частини земельної ділянки (том 1 а.с.44).

Листом від 13.05.2020 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міськради повідомив позивачу про те, що технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер :12:006:1002) була виготовлена 21.08.2014 (том 1 а.с.45).

Листом від 17.04.2020 за вих. №788 КЕВ м.Суми повідомив ПАТ "Сумиобленерго" про те, що на незаконно відчуженій частині земельної ділянки знаходиться будівля (за генеральним планом №12 (трансформаторна підстанція), тому повторно просив надати документи щодо підстав вилучення частини земельної ділянки (том 1 а.с.42).

АТ "Сумиобленерго" листом від 19.05.2020 за вих. №78/6715 повідомив позивачу про те, що земельна ділянка під закритою трансформаторною підстанцією - 44 (далі - ЗТП-44 (РУ-6) використовується на правах оренди, згідно договору оренди від 17.10.2014, а ЗТП-44 (РУ-6) передано до статутного фонду товариства Фондом державного майна і є власністю товариства (том 1 а.с.43).

Листом від 21.05.2020 за вих. №994 КЕВ м.Суми просив ГУ Держгеокадастру надати інформацію про те, на підставі яких документів відбулось вилучення та передачу в оренду ПАТ "Сумиобленерго" земельної ділянки на території військового містечка №6 (том 1 а.с.38), у відповідь на який позивачу повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:006:1002 внесена до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою і передана в оренду ПАТ "Сумиобленерго" рішенням Сумської міської ради №3488-МР від 24.02.2010 (том 1 а.с.39).

Листом від 21.05.2020 за вих.№993 позивач просив ДП "УкрДАГП" надати документи, на підставі яких відбулось виготовлення технічної документації. Однак у наданні документів йому було відмовлено (том 1 а.с.66-68).

Актом обстеження від 16.06.2020 військового містечка №6, розташованого за адресою: вул. Гамалія, м. Суми, складеним працівниками позивача, встановлено відчуження частини земельної ділянки загальною площею 0,014 га військового містечка №6 за адресою: м.Суми, вул.Гамалія та передача її у комунальну власність та оформлено оренду за ПАТ "Сумиобленерго", без згоди МОУ (том 1 а.с.40).

Вказаний акт обстеження, за доводами позивача, складений на виконання окремого доручення Міноборони від 13.10.2016 №18009/з/3 (том 2 а.с.14-17).

Листом від 14.07.2020 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міськради надав позивачу копії запитуваних документів (договору оренди з додатковою угодою, рішення №3488-МР від 24.02.2010) (том 1 а.с.46).

Так, згідно рішення Сумської міськради №3488-МР від 24.02.2010 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками та надати в оренду земельні ділянки терміном на 10 років ВАТ "Сумиобленерго" за рахунок земель Сумської міської ради, у тому числі на території Зарічного району м.Суми, згідно з додатком 2 (том 1 а.с.47).

У пункті 156 додатку 2 до вказаного рішення зазначено: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення під розміщеною трансформаторною підстанцією ТП-44, вул.Кірова, 165, площею 0,0140 га (том 1 а.с.54 зворот).

З пояснень сторін вбачається, що вулиця Кірова в подальшому була перейменована на вулицю Герасима Кондратьєва.

Згідно Договору оренди земельної ділянки від 17.10.2014, укладеного між Сумською міською радою, як орендодавцем, та ПАТ "Сумиобленерго", як орендарем, була передана в оренду земельна ділянка загальною площею 0,0140 га з кадастровим номером :12:006:1002, за адресою: м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, 165, на якій розміщена трансформаторна підстанція. Категорія - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Строк оренди до 24.02.2020 (том 1 а.с.57-60).

Додатками до договору є Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, акт приймання-передачі, ситуаційний план, технічна документація із землеустрою, акт погодження (встановлення) меж, (том 1 а.с.61-65).

Додатковою угодою від 27.11.2019 строк оренди з 24.02.2020 продовжено на десять років (том 1 а.с.56).

Листом від 18.08.2020 за вих. №1570 КЕВ м.Суми просив ГУ Держгеокадастру надати копію технічної документації (том 1 а.с.69), у відповідь на який вказана документація була надана (том 1 а.с.70-71, 80-86).

Позивач вказує, що на зазначеній земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:1002, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 10,25 га, переданої згідно Державного акту 1976 року, знаходиться трансформаторна підстанція загальною площею 39,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом станом на 15.01.2009, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна в управлінні Міністерства оборони України (том 1 а.с.71-77).

Листом від 30.10.2019 за вих. №1968 позивач звернувся до архівного відділу Сумської міської ради з проханням надати інформацію про присвоєння адрес військовим містечкам, які розташовані в м.Суми, у тому числі в/м №6 вул.Гамалія, 2 (том 1 а.с.78).

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.11.2020 слідує наступне: земельна ділянка площею 0,014 га, кадастровий номер :12:006:1002, розташована за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165, комунальної форми власності з цільовим призначенням "14.02 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії; категорія земель "землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення"; вид використання - під розміщеною трансформаторною підстанцією ТП-44 (том 1 а.с.25-26).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, просив суд:

- визнати недійсним рішення Сумської міської ради "Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками та надання в оренду земельних ділянок ВАТ "Сумиобленерго" стосовно земельної ділянки, розташованої по вул. Гамалія в м. Суми, площею 0,014 га (зазначене п.156 з додатку 2 до Рішення Сумської міської ради від 24.02.2010 № 3488-МР);

- скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєний Сумським міським управлінням юстиції кадастровий №:12:006:1002 на незаконно відчужену ділянку площею 0,014 га, що перебуває на інвентаризаційному обліку земель оборони, на території військового містечка № 6, під будівлею трансформаторної підстанції за адресою: м. Суми, вул. Гамалія.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що спірне рішення міськради було прийняте у відповідності до норм законодавства, чинного на час його прийняття, а вимоги про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки заявлені до неналежного відповідача.

АТ "Сумиобленерго", заперечуючи проти позову, посилалось, зокрема, на те, що Фондом державного майна було передано у статутний фонд товариства закриту трансформаторну підстанцію - 44 площею 19,5 кв.м., яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:1002, по вул.Герасима Кондратьєва, 165 (рішенням виконкому Сумської міськради №289 від 21.05.2019 присвоєно поштову адресу: м.Суми, вул.Гамалія, 4), тому товариство має право на користування цією земельною ділянкою, у зв`язку із чим було укладено відповідний договір оренди з відповідачем.

На підтвердження вказаних доводів третя особа 2 надала наступні документи:

- витяг зі Статуту АТ "Сумиобленерго", згідно якого товариство було створено шляхом перетворення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Сумиобленерго", яка була заснована у процесі корпоратизації і на момент створення товариства його єдиним засновником була держава в особі Міністерства енергетики України (том 1 а.с.148-151);

- довідку від 30.12.2020 про сплату податку на нерухоме майно за будівлю ЗТП-44 (м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, 165, поштова адреса: м.Суми, вул.Гамалія, 4) та сплату орендної плати за земельну ділянку під ЗТП-44 (том 1 а.с.152);

- довідку від 30.12.2020 про те, що будівля ТП-44 введена в експлуатацію 01.10.1986, знаходиться на балансі АТ "Сумиобленерго" (том 1 а.с.153);

- договір оренди земельної ділянки від 17.10.2014 з додатковою угодою від 27.11.2019 (том 1 а.с.154-161);

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого 18.06.2019 за ПАТ "Сумиобленерго" зареєстроване право власності на ЗТП-44, загальна площа 19,5 кв.м., адреса: м.Суми, вул.Гамалія, буд.4; підстава виникнення права власності: довідка від 11.02.2019 ПАТ "Сумиобленерго; договір оренди земельної ділянки від 17.10.2014; лист щодо підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна від 17.03.2006 Фонду Державного майна України; довідка щодо надання підтвердження факту передачі державного майна до статутного капіталу товариства від 18.05.2018 Фонду Державного майна України (том 1 а.с.162);

- рішення виконкому Сумської міськради №289 від 21.05.2019 "Про присвоєння/зміну поштових адрес об`єктам нерухомого майна в місті Суми публічному акціонерному товариству "Сумиобленерго", згідно якого об`єкту "Нежитлове приміщення трансформаторна підстанція ТП-44 площею 19,5 кв.м. вул.Герасима Кондратьєва" присвоєно поштову адресу: м.Суми, вул.Гамалія, 4 (том 1 а.с.163-167).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав внаслідок прийняття спірного рішення. Також суд прийшов до висновку, що позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки і присвоєного кадастрового номеру не відповідає нормам чинного законодавства і не є ефективним способом захисту порушеного права.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово приходила до висновку, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Обґрунтування та доведення порушення своїх прав/законних інтересів здійснюється особою, яка звертається до суду та вказує про їх порушення, саме в контексті предмета та підстав позову.

При цьому, вирішуючи спір, господарський суд повинен дотримуватися певного алгоритму дій, а саме: з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Позивач вказує, що земельна ділянка площею 0,014 га незаконно вилучена зі складу земельної ділянки загальною площею 10,25 га, яка відноситься до земель оборони, у зв`язку із чим Міноборони не може використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, і на вказаній ділянці знаходиться трансформаторна підстанція площею 39,4 кв.м., балансоутримувачем якої є КЕВ м.Суми; внаслідок прийняття Сумською міською радою спірного рішення земельна ділянка була передана в оренду АТ "Сумиобленерего", чим порушені права позивача.

Функції та повноваження органів місцевого самоврядування в Україні визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", і відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, зокрема, є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особам, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції чинній на час прийняття спірного рішення міськради, було встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

За приписами статті 77 ЗК України, в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення міськради, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.

Відповідно до частини 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Стаття 1 Закону України "Про використання земель оборони" визначає землі оборони як такі, що надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (надалі військові частини).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про Збройні сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Позивач вказує, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :12:006:1002, площею 0,0140 га, яка була передана спірним рішенням Сумської міської ради в оренду ПАТ "Сумиобленерго", є частиною земельної ділянки площею 10,25 га, згідно акта на право користування землею від 1976 року, виданого Сумському Вищому артилерійському командному двічі Червонознаменного училищу ім.М.В.Фрунзе в безстрокове і безплатне користування для розміщення об`єктів та учбових полів.

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а також не надано доказів на підтвердження незаконного вилучення вищевказаної земельної ділянки державної власності в комунальну.

Посилання позивача на витяг із плану земельної ділянки військового містечка №6 Сумського гарнізону м. Суми, вул. Гамалія, площею 10,25 га, схему розміщення земельної ділянки та план ділянки №2, що є додатком до державного акту на право користування землею від 1976 року, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки вказані документи не відображають фактичне розташування земельних ділянок і з них неможливо встановити накладення земельної ділянки з кадастровим номером :12:006:1002 площею 0,014 га на земельну ділянку площею 10,25 га, відведену згідно державного акта про право користування землею від 1976 року.

Натомість, Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку підтверджує факт перебування земельної ділянки, кадастровий номер :12:006:1002, площею 0,014 га, у власності Сумської міської ради з 07.11.2014.

Крім цього, позивач вказує, що на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:1002 знаходиться трансформаторна підстанція площею 39,4 кв.м., балансоутримувачем якої є КЕВ м.Суми, однак наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на вказаній земельній ділянці знаходиться закрита трансформаторна підстанція - 44 площею 19,5 кв.м. (адреса реєстрації: м.Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165, поштова адреса:м.Суми, вул.Гамалія, 4), яка є власністю АТ "Сумиобленерго".

Водночас підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019 року у справі №921/158/18, від 22.06.2021 року у справі №200/606/18). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №263/6022/16-ц).

Матеріалами справи підтверджується, що АТ "Сумиобленерго" набуло право власності на закриту трансформаторну підстанцію - 44 на підставі листу Фонду державного майна України щодо підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна від 17.03.2006 та довідки Фонду Державного майна України щодо надання підтвердження факту передачі державного майна до статутного капіталу товариства від 18.05.2018.

Натомість позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що передана йому на баланс трансформаторна підстанція площею 39,4 кв.м. розміщена саме на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:1002.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази не доводять належним чином викладені у позовній заяві обставини відсутності у Сумської міської ради підстав розпоряджатись спірною земельною ділянкою, в тому числі передавати в оренду третій особі, а тому не знаходить достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним спірного рішення Сумської міської ради стосовно земельної ділянки, розташованої по вул. Гамалія в м. Суми, площею 0,014 га.

Щодо позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєний Сумським міським управлінням юстиції кадастровий номер :12:006:1002, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019, який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було викладено у новій редакції, та, зокрема, встановлені такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, з 16.01.2020, тобто, до звернення КЕВ м. Суми із даним позовом до суду, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак, позивач помилково у позові визначив спосіб судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, отже, не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від30.06.2020 у справі №922/3130/19 та від 03.09.2020 у справі №914/1201/19.

Оскільки на час звернення до суду із даним позовом матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що позивач буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав у спосіб, запропонований у позовній заяві, а саме, шляхом ухвалення судового рішення про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер, тому, з врахуванням висновків судів обох інстанцій у даній справі про відсутність порушеного права позивача на спірну земельну ділянку, вказана вимога також не підлягає задоволенню.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Сумської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 10 серпня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.10.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук