УХВАЛА

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/18335/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" про відстрочку у виконанні постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі

за позовом Міністерства оборони України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017"

про вчинення дій зобов`язального характеру

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідча (заявника): не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" про вчинення дій зобов`язального характеру, а саме: зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" виконати на користь Міністерства оборони України гарантійні зобов`язання відповідно до умов державного контракту від 12.12.2018 №509/4/18/8 та власними силами і за власний рахунок усунути виявлені дефекти продукції відповідно до ТУ У 25.4-1:2018 (А02AJ.C52.100000.00ТУ).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 в позові відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/18335/20 скасовано; прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю; зобов`язано ТОВ "Рубін-2017" виконати на користь Міністерства оборони України гарантійні зобов`язання відповідно до умов державного контракту від 12.12.2018 №509/4/18/18 та власними силами і за власний рахунок усунути виявлені дефекти продукції відповідно до ТУ У 25.4-1:2018 (А02АГС52.100000.00 ТУ); стягнуто з ТОВ "Рубін-2017" на користь Міністерства оборони України 2102,00 грн судового збору, понесеного стороною у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, та 3153,00 грн судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом в суді апеляційної інстанції.

30.09.2021 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 видано накази.

Постановою Касаційного господарського суду ускладі Верховного Суду від 20.01.2022 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №910/18335/20 залишено без змін.

12.07.2022 до канцелярії суду (в системі Електронний суд) від товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" надійшла клопотання/заява, в якій просить суд: надати відстрочку у виконанні постанови Північого апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №910/18335/20 щодо зобов`язання ТОВ "Рубін-2017" виконати на користь Міністерства оборони України гарантійні зобов`язання відповідно до умов державного контракту від 12.12.2018 №509/4/18/18 та власними силами і за власний рахунок усунути виявлені дефекти продукції відповідно до ТУ У 25.4-1:2018 (А02АГС52.100000.00 ТУ) до завершення військової агресії російської федерації проти України та скасування режиму воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 відкладено вирішення питання про прийняття заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" про відстрочку у виконанні постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 до повернення матеріалів справи № 910/18335/20 до Господарського суду міста Києва.

27.09.2022 до Господарського суду міста Києва повернулися матеріали справи №910/18335/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 призначено розгляд заяви на 11.10.2022.

Судове засідання 11.10.2022 не відбулося у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 призначено розгляд заяви на 25.10.2022.

24.10.2022 до канцелярії суду (в системі Електронний суд) від товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 25.10.2022 учасники справи не з`явилися, хоча про місце, дату та час повідомлені належним чином.

Дослідивши надані докази і пояснення, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення у справі, виходячи з такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" в обґрунтування своєї вимоги заначає наступне:

- особливості продукції, її обсяг, вид заявлених дефектів, а також відсутність відповідних технологій та технічних умов об`єктивно перешкоджають виконанню судового рішення у визначені строки;

- у зв`язку з введенням воєнного стану істотно посилено охорону об`єктів державного значення, зокрема арсеналу (військової частини), в якій перебуває на зберіганні продукція, усунення недоліків якої має бути виконання за судовим рішенням;

- спорядження вибуховими речовинами проводилось підприємством-співвиконавцем (ТОВ "Вогняна Варта") на території КЗШП "Зірка", розташованого у м. Шостка, Сумської області, транспортні шляхи до якої протягом лютого-березня 2022 року були захоплені збройними силами російської федерації, що унеможливлювало безпечне транспортування продукції до місця можливого усунення дефектів через ризик втрати снарядів;

- існує реальна загроза обстрілів виробничих майданчиків м. Шостка з території російської федерації, а також будь яких підприємств критичної інфраструктури (зокрема, боєприпасної галузі), що ставить під загрозу життя та здоров`я працівників.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.09., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно з ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені заявником обставини, що перешкоджають виконанню судового рішення, суд не може повною мірою оцінити в розрізі їх впливу на об`єтивну можливість виконати судове рішення у визначений строк або в сток встановлений у разі задоволення заяви, оскільки не конкретизовано та не описано, як кожна з наведених обставин впливає на можливість виконання зазначеного рішення.

Щодо визнання Торгово-промисловою палатою України форс-мажарною обставиною (обставиною непереборної сили) - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану і призвело до посилення охорони об`єктів зберігання продукції та загрози обстрілів виробничих майданчиків, суд зазначає про недоведеність заявником того, як наведенні вище обставини об`єктивно впливають на неможливість виконання судового рішення та на затримку у строках такого виконання.

Щодо аргумента заявника про залежність виконання судового рішення, в тому числі від підприємства-співвиконавця, суд зазначає, що ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачають у разі відсутності у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, описані обставини неможливості виконання судового рішення через умови, у яких опинилось підприємство-співвиконавець, мали місце в період лютого-березня 2022 року та закінчились в теперішній час.

Суд встановив, що зазначені заявником обставини, пов`язані з військовою агресією та воєнним станом, настали з 24.02.2022, а обов`язок виконати приписи судового рішення у товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" виник з 15.09.2021, однак Товариство не надало належних доказів неможливості виконання судового рішення в період з 15.09.2021 до 24.02.2022.

Заявник просить суд відстрочити виконання судового рішення до завершення військової агресії російської федерації проти України та скасування режиму воєнного стану, однак процесуальним законодавством (ч. 5 ст. 331 ГПК України) передбачено максимальний термін відстрочення в один рік з дня ухвалення такого рішення, а часові рамки зазначених заявником обставин об`єктивно не можуть бути визначенні.

Також суд звертає увагу заявника на те, що у разі задоволення заяви про відстрочення виконання рішення (за умови виконання приписів ч. 5 ст. 331 ГПК України), таке відтрочення можливе в строк який вже пройшов, а саме до 15.09.2022.

Отже, заявником не подано суду жодних належних доказів у розумінні приписів ст. 76 ГПК України на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема того, що задоволення заяви надасть можливість виконати заявнику всі необхідні дії для створення умов виконання судового рішення після спливу строку, на яке було встановлене відстрочення.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7 ст. 331 ГПК України).

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" про відстрочку у виконанні постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №910/18335/20 до завершення військової агресії російської федерації проти України та скасування режиму воєнного стану.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-2017" про відстрочку у виконанні постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №910/18335/20.

2. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

3. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

4. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.М. Мудрий