РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/8703/22

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вестдевелопмент" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 134 033,73 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вестдевелопмент" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору № 52.22-29, укладеного 31 січня 2022 року між ним та Комунальним підприємством "Київпастранс" (далі - Підприємство), позивач згідно видаткової накладної від 21 лютого 2022 року № 21 поставив у власність відповідачу продукцію на загальну суму 112 500,00 грн. Оскільки Підприємство взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання по оплаті вартості цього товару не виконало, Товариство, посилаючись на статті 11, 509, 525, 526, 530, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 220, 226, 230-232 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просило суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 17 229,45 грн пені, 3 037,50 грн інфляційних втрат та 1 266,78 грн трьох процентів річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8703/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

29 вересня 2022 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Підприємства на позовну заяву від 20 вересня 2022 року № 06-1/691, в якому останнє просило суд відмовити лише в частині заявлених до стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних доказів на підтвердження їх понесення.

12 жовтня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшло письмове підтвердження від вказаної дати, в якому позивач повідомив суд, що ціна позову не змінилася, спірна заборгованість не погашена.

Жодних інших клопотань по суті справи від сторін не надходило.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання позивачем та відповідачем заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2022 року між Товариством та Підприємством був укладений договір поставки № 52.22-29, за умовами якого позивач зобов`язався поставити та передати відповідачу товар в асортименті, у кількості та за цінами, вказаними в специфікації (додаток № 1), а останній - здійснити оплату поставленої продукції (пункт 1.1. вказаного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 3.1. даної угоди ціна договору визначається згідно з специфікацією (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього правочину, та становить 281 250,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20 % - 56 250,00 грн, що разом становить 337 500,00 грн.

За приписами пункту 4.1. договору розрахунок за поставлений товар здійснюється відповідачем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 60 календарних днів з дати підписання Підприємством видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Поставка товару здійснюється окремими партіями за окремою письмовою заявкою Підприємства із зазначенням необхідних найменувань та кількості товару в межах специфікації (пункт 5.3. договору).

Згідно з пунктом 5.5. спірного правочину порядок приймання - передачі товару наведений у додатку № 3, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 10.1. вказаної угоди цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року.

Зі змісту специфікації (додатку № 1) вбачається, що позивач зобов`язався поставити відповідачу товар: лампи H15 20/60W 24V, у кількості 300 штук, на загальну суму 337 500,00 грн (разом з ПДВ).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.4. та 1.5. додатку № 3 до договору датою поставки продукції вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар. Передача-приймання товару відбувається на складі Підприємства або його філії та відокремлених підрозділів, перелік адрес яких зазначається в додатку № 4 до цього правочину. Право власності на товар переходить від позивача до відповідача після передачі продукції та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Судом встановлено, що обумовлений положеннями договору товар 21 лютого 2022 року в кількості 100 штук, загальною вартістю 112 500,00 грн (разом з ПДВ), був поставлений Товариством на адресу відокремленого підрозділу відповідача - Станцію технічного обслуговування автобусів, що знаходиться за адресою: 03134, місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, будинок 3/5. Вказана обставина підтверджується належним чином завіреною копією видаткової накладної від 21 лютого 2022 року № 21, наявною в матеріалах справи.

Проте, Підприємство свого обов`язку щодо оплати поставленого товару не виконало.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором, яка складає 112 500,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до Підприємства про стягнення вказаної суми боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню у цій частині.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати товару, позивач також просив суд стягнути з Підприємства три проценти річних у розмірі 1 266,78 грн та 3 037,50 грн інфляційних втрат нарахованих у період з 22 квітня 2022 року по 5 вересня 2022 року на суму основного боргу в розмірі 112 500,00 грн.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок вказаних компенсаційних виплат, так як позивач невірно визначив період нарахування, включивши в нього останній день шестидесятиденного строку для здійснення оплати за товар.

За розрахунком суду, обґрунтований розмір трьох процентів річних становить 1 257,53 грн, які нараховані у період з 23 квітня 2022 року по 5 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 112 500,00 грн.

Відтак, вимога позивача про стягнення трьох процентів річних підлягає задоволенню в частині вказаної суми. Враховуючи викладене, у задоволенні 9,25 грн вказаної компенсаційної виплати слід відмовити.

Оскільки заявлений Товариством розмір інфляційних втрат не перевищує розраховану судом суму вказаної компенсаційної виплати, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 037,50 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо оплати товару позивач також просив суд стягнути з відповідача 17 229,45 грн пені, нарахованої на суму боргу в розмірі 112 500,00 грн у період з 22 квітня 2022 року по 5 вересня 2022 року.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 7.3. спірного договору за порушення строків оплати Підприємство сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

За розрахунком суду, обґрунтований розмір пені становить 17 167,81 грн, що нараховані в період з 23 квітня 2022 року по 5 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 112 500,00 грн.

Відтак, вимога позивача про стягнення вказаної штрафної санкції підлягає задоволенню в частині вказаної суми. Враховуючи викладене, у задоволенні 61,64 грн пені слід відмовити.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У той же час, враховуючи пункт 8 статті 129 ГПК України, яким передбачено право учасника справи подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає вирішення питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу передчасним.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, місто Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вестдевелопмент" (01103, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 28-А, нежиле приміщення 6, офіс 1; ідентифікаційний код 39704225) 112 500 (сто дванадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. основного боргу, 1 257 (одну тисячу двісті п`ятдесят сім) грн 53 коп. трьох процентів річних, 3 037 (три тисячі тридцять сім) грн 50 коп. інфляційних втрат, 17 167 (сімнадцять тисяч сто шістдесят сім) грн 81 коп. пені, а також 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн 69 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24 жовтня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко