ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.10.2022м. ДніпроСправа № 904/2583/22

Суддя Дупляк С.А., розглянувши матеріали

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,

Фізичної особи-підприємця Конькова Кирила Валерійовича

про розірвання договору

у справі № 904/2583/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ"

до Приватного акціонерного товариство "МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ"

про розірвання договору

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває справа № 904/2583/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ" (далі - відповідач) про стягнення 981.290,94 грн, з яких 971.122,19 грн основної заборгованості, 2.314,00 грн пені, 347,10 грн трьох процентів річних, 7.507,65 грн інфляційних втрат. Фактичною підставою позовних вимог визначено договір № 00147-00 НР від 01.02.2020 про постачання електричної енергії споживачу.

Через відділ документального забезпечення 17.10.2022 (вдруге) від Фізичної особи-підприємця Конькова Кирила Валерійовича (далі - заявник) надійшов позов від 13.10.2022 за вих. № б/н, у якому третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору просить суд розірвати договір покладення обов`язку на іншу особу № 00147-ДЕП (в порядку ст. 528 ЦПК України) від 05.05.2021, який був укладений між відповідачем та заявником.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2583/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.10.2022.

Перевіривши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.

За приписами статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Подібна позиція сформована у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

При цьому, передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Суд відзначає, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову у справі № 904/2583/22 визначено 981.290,94 грн, з яких 971.122,19 грн основної заборгованості, 2.314,00 грн пені, 347,10 грн трьох процентів річних, 7.507,65 грн інфляційних втрат. Підставою позову є договір № 00147-00 НР від 01.02.2020 про постачання електричної енергії споживачу.

Разом з тим у позові заявника предметом визначено розірвання договору покладення обов`язку на іншу особу № 00147-ДЕП (в порядку ст. 528 ЦПК України) від 05.05.2021, який був укладений між відповідачем та заявником.

Так, за первісним позовом предметом є заборгованість за договором № 00147-00 НР від 01.02.2020 про постачання електричної енергії споживачу, в той час як у позові від 15.09.2022 за вих. № б/н ставиться питання розірвання договору, який не є ані предметом, ані підставою первісного позову.

Суд звертає увагу заявника на те, що згідно з процесуальним законодавством зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, є різними правовими категоріями.

При цьому ознакою зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом, а ознакою позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, є його ідентичність із первісним позовом (наявність єдиного предмету спору).

З матеріалів справи вбачається, що ФОП Коньков К.В. звернувся до суду саме із позовною заявою як третя особа, котра заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, а не із зустрічним позовом, правом подавати який наділений відповідач.

Відтак, заявник жодних вимог щодо предмета спору, визначеного первісним позовом не заявляє.

Оскільки заявлений позов не містить самостійних вимог саме щодо предмета спору у справі, не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, наведене унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Окремо суд відзначає, що визначення предмета, підстав поданого позову, а також відповідачів до яких звернуті позовні вимоги є правом позивача, яким він розпоряджається на власний розсуд. Водночас, заявлений позов не містить визначення відповідачів, до яких звернуті позовні вимоги.

Відповідно до приписів частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч.ч. 1, 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Так, позовна заява є самостійним позовом з відмінними ніж у справі № 904/2583/22 предметом та підставами, а тому вказана позовна заява у розумінні ст. 49 ГПК України не може бути прийнята в якості позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Як вбачається із аналізу положень статей 49, 180 Господарського процесуального кодексу України, законодавцем встановлено правові наслідки подання третьою особою позовної заяви, яка не відповідає вимогам ст. 49 цього Кодексу, - повернення позовної заяви.

За наведеного, суд доходить висновку, що позовну заяву з урахуванням приписів статей 49, 180 Господарського процесуального кодексу України, слід повернути заявнику.

Водночас, суд звертає увагу, що така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Керуючись ст.ст. 49, 180, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов з доданими до нього документами повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додатки (на адресу Фізичної особи-підприємця Конькова Кирила Валерійовича): позов (третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) з доданими до нього документами.

Суддя С.А. Дупляк