ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. Справа№ 925/341/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юрія", м. Черкаси

на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022

у справі № 925/341/22 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Юрія", м. Черкаси

про стягнення 31 218,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У квітні 2022 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - АТ "НАСК "Оранта", позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Юрія" (далі - АТ "Юрія", відповідач) про стягнення 31 218,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплативши потерпілій страхове відшкодування позивачем в силу положень абз. "г" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримано право подати регресний позов до страхувальника забезпеченого транспортного засобу, яким є відповідач, оскільки дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, що підтверджується обставинами, встановленими постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області у адміністративній справі №477/402/19.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі № 925/341/22 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Юрія" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в порядку регресу суму в розмірі 31 218,05 грн, а також 2 480,96 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 31 218,05грн виплаченої ним, як страховиком завдавача шкоди, потерпілій особі страхового відшкодування у зазначеному розмірі, оскільки дорожня-транспортна пригода сталася внаслідок несправності автомобіля марки ГАЗ, модель AC-G 3302 АХІ-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхувальником якого є відповідач.

Проте, встановивши помилкове визначення позивачем розміру виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у розмірі, який перевищує фактичну суму такого відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Юрія" 18.07.2022 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі № 925/341/22 скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, поклавши на позивача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 721,45 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено без з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, за твердженням відповідача, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що на момент скоєння ДТП, застрахований транспортний засіб був переданий в оренду ПАТ "Первомайський МКК". Зокрема, з матеріалів справи (змісту оскаржуваного рішення та постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.03.2019) убачається, що забезпечений транспортний засіб перебував під керуванням водія ОСОБА_1 , який є працівником ПАТ "Первомайський МКК". Тому, на думку скаржника, відповідно до вимог частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України АТ "Юрія" не може нести відповідальність за водія, з вини якого сталася ДТП, оскільки останній не є його працівником. Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно визначив зобов`язану особу.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів у даній справі, а саме: копії Договору №77/585/13-вт оренди транспортних засобів від 12.12.2013, укладеного ним з ПАТ "Первомайський МКК", та врахування його при ухваленні судового рішення у даній справі.

Також скаржником до апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що оскаржуване рішення від 23.06.2022 було отримано ним 27.06.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 справу № 925/341/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Чорногуза М.Г. та Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/341/22; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою АТ "Юрія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі № 925/341/22 до надходження до суду матеріалів справи.

02.08.2022 матеріали справи № 925/341/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 поновлено АТ "Юрія" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі №925/341/22, відкрито апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою відповідача, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції інших учасників справи.

22.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ "Юрія" на рішення суду першої інстанції у даній справі.

За твердженням позивача, доводи апелянта про невірне визначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зобов`язаної особи є безпідставними, не відповідають матеріалам справи та суперечать чинному законодавству. Нормою статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо остання визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки відповідач є страхувальником, а ДТП сталося внаслідок несправності забезпеченого транспортного засобу за Полісом АК 9983190, суд першої інстанції, обґрунтовано задовольнив заявлені в порядку регресу позовні вимоги АТ "НАСК "Оранта".

Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду.

Заявлене клопотання про поновлення строку для подання доказів у даній справі, а саме: копії Договору №77/585/13-вт оренди транспортних засобів від 12.12.2013, обґрунтоване відповідачем тим, що вказаний документ не був своєчасно поданий до суду першої інстанції з поважних причин: через бойові дії, постійні повітряні тривоги, загрози ракетних ударів та введення в Україні правового режиму воєнного стану.

Натомість відповідач стверджує, що 27.06.2022 представником АТ "Юрія" було скеровано на адресу суду першої інстанції клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву від 10.06.2022 та сам відзив на позовну заяву АТ "НАСК "Оранта" у справі №925/341/22 з доданою до нього копією Договору №77/585/13-вт оренди транспортних засобів від 12.12.2013 в обґрунтування викладених у ньому (відзиві) обставин. Проте, як стало відомо згодом, оскаржуване рішення на той час вже було ухвалено судом першої інстанції.

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу заперечив доводи відповідача щодо неможливості своєчасного подання доказів до суду першої інстанції через запровадження воєнного стану, оскільки вважає, що і позивач і відповідач (апелянт) територіально перебувають в межах одного населеного пункту (м. Черкаси), де повітряна тривога жодного разу не тривала більше кількох годин, а отже обидві сторони мають однакові умови для дотримання процесуальних строків.

При дослідженні матеріалів справи, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що ухвалою від 16.05.2022 Господарським судом Черкаської області позовну заяву АТ "НАСК "Оранта" прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі документами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію зазначеної ухвали відповідач отримав 17.05.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №023 та не спростовано відповідачем. Отже, п`ятнадцятиденний строк для подання відповідачем відзиву на позов у даній справі сплив 01.06.2022.

Як убачається із змісту оскаржуваного рішення відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. 13.06.2022 суд першої інстанції розпочав розгляд справи по суті, а 23.06.2022 ухвалив рішення, яке отримане відповідачем 27.06.2022. У цей же день відповідачем надіслано до місцевого господарського суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, сам відзив та додані до нього докази, в тому числі копію Договору №77/585/13-вт оренди транспортних засобів від 12.12.2013.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Втім, як убачається із матеріалів справи та стверджується самим відповідачем, він звернувся із клопотанням про поновлення строку надання відзиву на позовну заяву, 27.06.2022, тобто після закінчення встановленого судом процесуального строку, який сплив 01.06.2022, як зазначено у рішенні від 23.06.2022.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 118 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, право клопотати перед судом першої інстанції про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву АТ "Юрія" було втрачено у зв`язку із закінченням призначеного судом строку, що мало б наслідком залишення відповідної заяви без розгляду. Відповідно і поданий відповідачем відзив на позовну заяву з мотивами повного відхилення позовних вимог позивача та доданням до відзиву відповідних доказів також не міг бути прийнятий судом першої інстанції, оскільки поданий поза межами встановленого судом строку.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 124, пунктів 1, 3 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншим умови в розгляді конкретної справи.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів (які підтверджують фактичні обставини) неможливості подання зазначеного доказу до суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів у даній справі, а саме: копії Договору №77/585/13-вт оренди транспортних засобів від 12.12.2013, та врахування цього доказу при ухваленні судового рішення за результатами апеляційного провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, між АТ "НАСК "Оранта" як страховиком та ПАТ "Юрія" як страхувальником 14.03.2018 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АК/9983190 (далі - Поліс №АК/9983190).

Відповідно до Полісу №АК/9983190 забезпеченим транспортним засобом страхувальника є автомобіль марки ГАЗ АС G3302AXY1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з місцем реєстрації в м. Черкаси. Строк дії цього Полісу з 17.03.2018 до 16.03.2019, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки ГАЗ, модель AC-G 3302 АХІ-1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ПАТ "Юрія".

01.02.2019 о 9 год 20 хв у м. Херсон по вул. Карбишева, 32, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ АС G3302AXY1, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , водія Миколаївського РС Приватного акціонерного товариства "Первомайський молочноконсервний комбінат", за яким був закріплений вказаний транспортний засіб.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.03.2019 у справі №477/402/19 громадянин ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУаП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 не забезпечив комплектно-справний стан керованого ним транспортного засобу, в ході руху якого відбувся відрив задньої лівої осі колеса, яке у самовільному русі здійснило зіткнення з автомобілем Skоda Octavia, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, та в результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На момент вчинення ДТП водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Миколаївським РСП ПрАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат", здійснював робоче завдання на закріпленому за ним автомобілі ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , за напрямком руху з м. Миколаєва до м. Херсон та повернення за цим же маршрутом.

Також в постанові вказано, що водій ОСОБА_1 не вчинив дій, направлених на виявлення причин пошкодження, зокрема відриву колеса, перед виїздом та під час руху, що спричинило ДТП, чим порушив п. 2.3 а) та п. 2.3 б) Правил дорожнього руху. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена постанова Жовтневого районного суду Миколаївської області набрала законної сили 26.03.2019.

Позивачем зазначено, що 15.02.2019 за реєстраційним № 36 до нього надійшла заява про страхове відшкодування від ОСОБА_2 , яка на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була власником автомобіля Skоda Octavia, номерний знак НОМЕР_3 .

20.02.2019 ТОВ "Гарант-Асістанс" складено ремонтну калькуляцію № НОМЕР_3 на загальну суму 60 079,19 грн.

Відповідно до розрахунків страхового відшкодування від 28.02.2019 та від 23.04.2019, страхових актів №ОЦВ-19-21-195/1 від 28.02.2019, №ОЦВ-М-ЗГ-19-21-1953/2 від 25.04.2019 сума страхового відшкодування за Полісом №АК 9983190 та зазначеним страховим випадком склала відповідно 5 822,35 грн та 25 395,70 грн. Всього розмір страхового відшкодування склав 31 218,05 грн (25 395,70 грн + 5 822,35 грн).

22.04.2019 між АТ "НАСК "Оранта" (страховик) та ОСОБА_2 (потерпілою) укладено Угоду про припинення зобов`язання переданням відступного (далі - Угода).

Пунктом 1 Угоди встановлено, що загальна сума страхового відшкодування з урахуванням зносу та франшизи, яка сплачується страховиком за Полісом №АК 9983190 за страховою подією, що мала місце 01.02.2019, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Skоda Octavia, д.р.н. НОМЕР_3 , складає 31 218,05 грн.

Виплата страхового відшкодування проведена позивачем потерпілій особі згідно з платіжними дорученнями від 01.04.2019 №16891 та від 26.04.2018 №23302 відповідно в розмірах 25 395,70грн та 5 822,35грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи зазначеними платіжними дорученнями та доданими до них витягами з реєстрів одержувачів сум за рахунок безготівково перерахованих грошових коштів АТ "НАСК "Оранта" до АТ "Банк Кредит Дніпро" №43 від 01.04.2019 та №60 від 26.04.2019, а також змістом пунктів 2, 3 Угоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виплачене страхового відшкодування ОСОБА_2 в загальному розмірі 31 218,05 грн не перевищує ліміт страхової відповідальності щодо заподіяння шкоди майну потерпілого, який передбачений у страховому полісі № АК/9983190.

Враховуючи виплату потерпілій особі страхового відшкодування та зважаючи на той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, позивач звернувся з регресним позовом до відповідача як страхувальника про стягнення завданої шкоди в сумі 31 218,50грн.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських організацій на час підписання Полісу №АК/9983190 юридична особа з ідентифікаційним номером 00447853 мала найменування Публічне акціонерне товариство "Юрія", а на день розгляду справи у суді першої інстанції - Приватне акціонерне товариство "Юрія", відтак страхувальником за вказаним Полісом є ПрАТ "Юрія", до якого подано даний позов.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу відшкодування шкоди, що спричинена під час експлуатації автотранспортного засобу, особою, яка на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахувала свою майнову відповідальність.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Законом закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до частин 1, 4 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Позовною вимогою у даній справі є відшкодування страхової виплати позивачу - особі яка здійснила страхову виплату, страхувальником в порядку регресу на підставі вищезазначеної норми Закону, оскільки дорожньо-транспортна пригода за доводами позивача визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції обставин, позивач виплатив власнику транспортного засобу марки Skоda Octavia, номерний знак НОМЕР_3 , 31 218,05 грн відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ним підпунктів а, б пункту 2.3 Правил дорожнього руху.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП керував закріпленим за ним автомобілем марки ГАЗ АС G3302AXY1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав на праві власності АТ "Юрія" та був забезпеченим транспортним засобом згідно Поліса №АК/9983190.

Таким чином, відповідач є як власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував ОСОБА_1 , так і страхувальником, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Встановивши, що причиною настання 01.02.2019 спірної ДТП стала невідповідність технічного стану транспортного засобу, оскільки водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпунктів а, б пункту 2.3 Правил дорожнього руху, зокрема, перед виїздом не перевірив технічно справний стан транспортного засобу та не стежив за технічним станом транспортного засобу у дорозі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосовав підпункт "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доводи скаржника про те, що він не може нести відповідальність за водія, з вини якого сталася ДТП, так як останній не є його працівником, відхиляються апеляційним господарським судом з огляду на те, що у даній справі підставою для відповідальністю відповідача слугують положення норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими у позивача виникло право подати регресний позов в частині стягнення виплаченого ним страхового відшкодування саме до страхувальника, яким за спірними правовідносинами є АТ "Юрія".

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про неправильне застосування і порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час її розгляду.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи , викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юрія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі №925/341/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.06.2022 у справі №925/341/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/341/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді М.Г. Чорногуз

А.І. Тищенко