СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Харків Справа № 905/77/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Склярук О.І., суддя Шутенко І.А.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Хряк О.О., посвідчення

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м. Харків (вх. 2854Д)

на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 (повний текст складено 20.08.2021) у справі № 905/77/21 (суддя Паляниця Ю.О.)

за позовом Керівника Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро

до відповідача-1 Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль, м. Київ

про визнання недійсними рішень тендерного комітету та договору на виконання робіт

ВСТАНОВИВ:

Керівник Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Донецькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль в якій просив суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області про відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту, оформлене протоколом засідання тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області №406 від 17.09.2020р.;

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання переможцем відкритих торгів №UA-2020-08-25-006392-a Товариства з обмеженою відповідальністю Інжирінгова компанія Автомагістраль, оформлене протоколом засідання тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області №407 від 17.09.2020р;

- визнати недійсним договір про закупівлю №2-132 від 29.09.2020р. на суму 2870000 грн, укладений між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- позиція суду першої інстанції нівелює вимоги законодавства про публічні закупівлі, призводить до незаконності визначення переможців і, як наслідок, створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок проведення публічних закупівель, надає підстави для корупційних проявів, ставить одного учасника у нерівне становище поряд з іншим і не відповідає інтересам держави і суспільства;

- якщо предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021, сформовано колегію суддів у складі: Сгара Е.В. головуючий суддя, судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі №905/77/21: залишено без руху апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати Східному апеляційному господарському суду докази сплати судового збору у розмірі 9459,00 грн.

У зв`язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21; призначено справу до розгляду на "21" жовтня 2021 р. о 12:00 годині.

Товариство з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль та Служба автомобільних доріг у Донецькій області у відзивах на апеляційну скаргу просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з підстав, викладених у зазначених документах.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 у зв`язку із перебуванням судді Слободіна М.М. у відпустці, сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Сгара Е.В. головуючий суддя, судді Склярук О.І., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі №905/77/21 оголошено перерву у судовому засіданні до "16" листопада 2021 р. о 12:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі №905/77/21 зупинено провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 906/1061/20.

Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 03.12.2021 ухвалено постанову у справі №906/1061/20, повний текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28.02.2022.

Враховуючи усунення обставин, що викликали зупинення апеляційного провадження у цій справі, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 поновлено провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 та повідомлено учасників справи, що дата і час судового засідання буде визначена після усунення загрози життю і здоров`ю учасникам справи і співробітникам суду.

На адресу Східного апеляційного господарського суду 27.07.2022 від Служби автомобільних доріг у Донецькій області надійшли пояснення, якими відповідач-1 зазначив, що визнання недійсним вже виконаного договору не відновить порушені інтереси держави через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонньої реституції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 призначено справу №905/77/21 до розгляду на "20" жовтня 2022 р. о 10:15 год.

Служба автомобільних доріг у Донецькій області 13.10.2022 надала письмові пояснення, якими зазначила, що проектна документація, розроблення якої є предметом договору №2-132 від 29.09.2020, була застосована під часу ремонту автомобільної дороги, який проводиться на підставі договору підряду №2-81 від 13.08.2021, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Славдорстрой». Роботи за вищевказаним договором підряду виконано частково та призупинено у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Прокурор в судовому засіданні 20.10.2022 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та відповідач-1 в судове засідання 20.10.2022 не з`явились.

Відповідач-2 в судове засідання 20.10.2022 не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.08.2020р. Службою автомобільних доріг у Донецькій області через авторизований електронний майданчик на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (https://prozorro.gov.ua), оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів щодо предмета закупівлі: ГБН Г.1-218-182:2011 Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт Розроблення проектної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т 05-21 /М-03/ під`їзд до м.Святогірська на ділянці км 0+000 км 9+370 (ДК 021:2015: 71320000-7 Послуги з інженерного проектування Індекс автомобільних доріг: T-05-21 /М-03/ під`їзд до м.Святогірська); ідентифікатор №UA-2020-08-25-006392-a.

Згідно з реєстром №UA-2020-08-25-006392-a отриманих тендерних пропозицій, було подано дві тендерні пропозиції такими учасниками Товариством з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль та Товариством з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту.

Електронною системою 11.09.2020р. о 12:39 год. завершено аукціон на вищезазначену закупівлю з оголошенням результату, який оформлено протоколом. Зазначений протокол містив інформацію, в тому числі, щодо ціни тендерних пропозицій учасників після закінчення аукціону, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль 2870000 грн, Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту 2670000 грн.

В подальшому, 17.09.2020р. відбулось засідання тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області, яке оформлено протоколами №№406, 407, на якому прийняті наступні рішення:

- відхилити тендерну пропозицію учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту на закупівлю робіт ГБН Г.1-218-182:2011 Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт Розроблення проектної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т 05-21 /М-03/ під`їзд до м.Святогірська на ділянці км 0+000 км 9+370; №UA-2020-08-25-006392-a (відкриті торги);

- визнати переможцем та укласти з учасником Товариством з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль договір на закупівлю робіт ГБН Г.1-218-182:2011 Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт Розроблення проектної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т 05-21 /М-03/ під`їзд до м.Святогірська на ділянці км 0+000 км 9+370; №UA-2020-08-25-006392-a (відкриті торги).

Рішення про відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту вмотивоване тим, що остання не відповідає вимогам таблиці №4 додатку №4 Інформація про виконання аналогічного (-их) договору (-ів) 2016-2020рр., а саме: наданий відгук на виконання аналогічного договору не містить інформації щодо номеру та дати договору, категорії автомобільної дороги, ціни, а також інформації про відсутність з боку замовника претензій або судових позовів щодо невиконання або неналежного виконання умов договору.

Водночас, зважаючи на те, що тендерну пропозицію, що визначена системою найбільш економічно вигідною, відхилено, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію (ч.11 ст.29 закону); за результатами розгляду тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль, вказаного учасника визначено переможцем торгів та прийнято рішення про намір укласти з останнім договір.

Того ж дня, на офіційному веб-порталі https://prozorro.gov.ua опубліковано повідомлення про намір укласти договір із переможцем аукціону.

На підставі зазначеного рішення, 29.09.2020р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль укладено договір №2-132.

Зі змісту інформації, опублікованої на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (https://prozorro.gov.ua), укладений в результаті закупівлі договір №2-132 від 29.09.2020р. є виконаним. Про виконання договору також свідчать наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання виконаних робіт по договору №2-132 від 29.09.2020р. на загальну суму 2870000 грн, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без заперечень та зауважень.

На думку прокурора, рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області, оформлені протоколами №406 від 17.09.2020р., №407 від 17.09.2020р. та укладений між відповідачами договір №2-132 від 29.09.2020р. не відповідають вимогам чинного законодавства, що стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби із позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль у якій просив суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області про відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту, оформлене протоколом засідання тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області №406 від 17.09.2020р.;

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання переможцем відкритих торгів №UA-2020-08-25-006392-a Товариства з обмеженою відповідальністю Інжирінгова компанія Автомагістраль, оформлене протоколом засідання тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Донецькій області №407 від 17.09.2020р.

- визнати недійсним договір про закупівлю №2-132 від 29.09.2020р. на суму 2870000 грн, укладений між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 в задоволенні позову відмовлено.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-XII (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю за ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України").

Відповідно до абз. 8 та 13 п.п. 4 п. 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (із змінами) (далі - Положення), Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про закупівлі; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Держаудитслужба, згідно з абз. 20, 22 п. 6 Положення, для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

За п.7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, згідно якого компетентним суб`єктом Державної аудиторської служби на території Донецької області виступає її Східний офіс.

З огляду на те, що Східний офіс Держаудитслужби, уповноважений державою здійснювати відповідні функції щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про закупівлі, зазначений орган правомірно визначено прокурором в якості позивача у справі.

У розглядуваній справі, звертаючись з позовною заявою в інтересах держави, прокурором зазначено, що має місце порушення інтересів держави, яке є наслідком укладення оспорюваного договору за бюджетні кошти всупереч положенням чинного законодавства, виконання зобов`язань за якими призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів. Отже, враховуючи, що правовідносини з використання бюджетних коштів становлять суспільний економічний інтерес, а при укладенні спірних договорів було порушено вимоги чинного законодавства, має місце порушення економічних інтересів держави.

При цьому, з моменту складення Східним офісом Держаудитслужби Висновку від 23.11.2020 останнє лише обмежилось констатацією факту безпідставного відхилення тендерним комітетом Служби автомобільних доріг у Донецькій області пропозиції учасника, вартість пропозиції якого є найнижчою та вказало замовнику на вжиття заходів щодо недопущення таких порушень у подальшому, незважаючи на отримання листа Словянської місцевої прокуратури №40-9951вих-20 від 27.11.2020.

Суб`єктом владних повноважень не вчинено заходів щодо скасування незаконних рішень тендерного комітету, які призвели до незаконних витрат державних коштів в розмірі 200 000,00 грн. (різниця між поданими учасниками пропозиціями).

Також, Східний офіс Держаудитслужби, маючи законні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель винних посадових осіб замовника за ч.3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не вжив жодних дій.

Приймаючи до уваги вищенаведене, Словянська місцева прокуратура звернулась до Східного офісу Держаудитслужби із повідомленням №40-10708вих-20 від 31.12.2020, яким повідомила, що має намір звернення до Господарського суду Донецької області із позовом про визнання недійсними рішень тендерного комітету №406 від 17.09.2020, №407 від 17.09.2020 та договору №2-132 від 29.09.2020 на суму 2 870 000 грн.

Наведені вище обставини свідчать, що у спірних правовідносинах прокурором у повному обсязі виконано процесуальний обов`язок, передбачений ст. 53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Як вбачається з матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у визнанні недійсними рішень тендерного комітету та договору про закупівлю через недодержання процедур, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.(ч.7 ст.179 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вирішуючи спір про визнання недійсним договору, суд повинен з`ясувати, зокрема, підстави для визнання недійсним договору, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлені Законом України «Про публічні закупівлі».

Метою закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 Закону України Про публічні закупівлі, закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог.

Відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи. Для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій (ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України Про публічні закупівлі).

За приписами ст.22 Закону України Про публічні закупівлі тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником разом з оголошенням про проведення відкритих торгів в електронній системі закупівель для загального доступу шляхом заповнення полів в електронній системі закупівель. Тендерна документація не є об`єктом авторського права та/або суміжних прав. У тендерній документації зазначаються відомості, перелічені у ч.ч.2 3 цієї норми.

Тендерна пропозиція подається в електронному вигляді через електронну систему закупівель шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, де зазначається інформація про ціну, інші критерії оцінки (у разі їх встановлення замовником), інформація від учасника процедури закупівлі про його відповідність кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, наявність/відсутність підстав, установлених у ст.17 цього Закону і в тендерній документації, та шляхом завантаження необхідних документів, що вимагаються замовником у тендерній документації (ч.1 ст.26 Закону України Про публічні закупівлі).

За змістом ч.1 ст.29 Закону України Про публічні закупівлі оцінка тендерних пропозицій/пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону.

Відповідно до ч.ч.9 12 ст.29 Закону України Про публічні закупівлі після оцінки тендерних пропозицій/пропозицій замовник розглядає на відповідність вимогам тендерної документації/оголошення про проведення спрощеної закупівлі тендерну пропозицію/пропозицію, яка визначена найбільш економічно вигідною. Строк розгляду тендерної пропозиції/пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, не повинен перевищувати п`яти робочих днів з дня визначення найбільш економічно вигідної пропозиції. Такий строк може бути аргументовано продовжено замовником до 20 робочих днів. У разі продовження строку замовник оприлюднює повідомлення в електронній системі закупівель протягом одного дня з дня прийняття відповідного рішення. У разі відхилення тендерної пропозиції/пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію/пропозицію у списку пропозицій, розташованих за результатами їх оцінки, починаючи з найкращої, у порядку та строки, визначені цією статтею. Якщо оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до ч.3 ст.10 цього Закону, замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації до проведення оцінки тендерних пропозицій у строк, що не перевищує 20 робочих днів. За результатами розгляду замовником в електронній системі закупівель відповідно до ст.10 цього Закону складається та оприлюднюється протокол розгляду всіх тендерних пропозицій.

Якщо замовником під час розгляду тендерної пропозиції учасника виявлено невідповідності в інформації та/або документах, що подані учасником у тендерній пропозиції та/або подання яких вимагалось тендерною документацією, він розміщує у строк, який не може бути меншим ніж два робочі дні до закінчення строку розгляду тендерних пропозицій, повідомлення з вимогою про усунення таких невідповідностей в електронній системі закупівель. Замовник розміщує повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей в інформації та/або документах: 1) що підтверджують відповідність учасника процедури закупівлі кваліфікаційним критеріям відповідно до ст.16 цього Закону; 2) на підтвердження права підпису тендерної пропозиції та/або договору про закупівлю. Повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей повинно містити таку інформацію: 1) перелік виявлених невідповідностей; 2) посилання на вимогу (вимоги) тендерної документації, щодо якої (яких) виявлені невідповідності; 3) перелік інформації та/або документів, які повинен подати учасник для усунення виявлених невідповідностей. Замовник не може розміщувати щодо одного й того ж учасника процедури закупівлі більш ніж один раз повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей в інформації та/або документах, що подані учасником у тендерній пропозиції, крім випадків, пов`язаних з виконанням рішення органу оскарження (ч.16 ст.29 Закону України Про публічні закупівлі).

За змістом абз.5 п.1 ч.1 ст.31 вищевказаного нормативно-правового акту України замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо учасник процедури закупівлі не виправив виявлені замовником після розкриття тендерних пропозицій невідповідності в інформації та/або документах, що подані ним у своїй тендерній пропозиції, протягом 24 годин з моменту розміщення замовником в електронній системі закупівель повідомлення з вимогою про усунення таких невідповідностей.

Матеріали справи свідчать, що оприлюднена замовником на офіційному веб-порталі https://prozorro.gov.ua тендерна документація на закупівлю містила вимогу про надання учасниками закупівлі інформації про виконання аналогічного (-их) договору (-ів) 2016-2020рр. (додаток №4).

Аналогічним буде вважатися договір з виготовлення (розроблення) (та/або коригування) проектної документації автомобільних доріг загального користування державного значення згідно правил, описаних нижче. Для підтвердження інформації, що зазначена у довідці, учасник надає наступні документи: копiю (ї) аналогічного (их) договору (ів) з усіма додатками та невід`ємними частинами до договору; акт (-ти) приймання-передачі виконаних робіт; копію (ї) позитивного (их) відгуку (ів) замовника (ів) за наданим (-и) аналогічним (-и) договором (-ами), у якому (-их) має бути зазначено дату його видачi, вихiдний номер, посилання на номер, дату та предмет укладеного договору, категорію автомобільної дроги, ціну, а також iнформацiю про якiсть виконаних робiт, дотримання термінів виконання, щодо відсутності з боку замовника претензій або судових позовів щодо невиконання або неналежного виконання умов договору. Надане документальне підтвердження має підтвердити замовнику фактичну спроможність учасника виконати з відповідною якістю обсяг робіт, передбаченими додатками №9 та №10 тендерної документації.

Як вбачається з до доданого Товариством з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту до матеріалів тендерної пропозиції відгуку №13-37 від 10.01.2018р. про співпрацю, останній містить посилання на розроблену останнім проектно-кошторисну документацію по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, км 604+086 км 619+286 та характеристику цього проекту як такого, що отримав експертний звіт щодо відповідності вимогам в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі, щодо доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших мало мобільних груп населення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, пожежної безпеки, кошторисної частини проекту будівництва.

В той же час, зважаючи на те, що вказаний відгук не містив інформації щодо номеру та дати договору, категорії автомобільної дороги, ціни, а також інформації щодо відсутності з боку замовника претензій або судових позовів щодо невиконання або неналежного виконання умов договору, Службою автомобільних доріг у Донецькій області було відхилено тендерну пропозицію зазначеного учасника процедури закупівлі.

Проте, Службою автомобільних доріг у Донецькій області в порушення положень ч.16 ст.29 Закону України Про публічні закупівлі не було надано Товариству з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту терміну для усунення невідповідностей тендерної документації.

При цьому, доводи Служби автомобільних доріг у Донецькій області щодо відсутності можливості для надання Товариству з обмеженою відповідальністю Інститут проектування інфраструктури транспорту строку для усунення невідповідностей тендерної документації через закінчення строку розгляду тендерних пропозиції, є безпідставними, оскільки такий строк може бути продовжено з 5 до 20 робочих днів в світлі положень ст. 29 Закону України Про публічні закупівлі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, подальший розгляд менш економічно вигідної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль та, як наслідок, визначення останнього переможцем процедури відкритих торгів здійснено замовником із порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Зміст оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, зокрема, виходив з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.07.2021 по справі №905/1562/20 згідно якої на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

Як вже зазначалось вище, Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 03.12.2021 ухвалено постанову у справі №906/1061/20 та уточнено висновок про застосування норм права, який було викладено у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20 наступним чином:

«Позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК, є належним способом захисту, який передбачений законом.

Водночас вирішуючи питання про можливість задоволення такого позову, суд, з урахуванням конкретних обставин справи має визначитися із ефективністю обраного позивачем способу захисту - визначити наслідки визнання договору недійсним для держави, в інтересах якої прокурором подано позов, з`ясувати, яким чином будуть відновлені права держави як позивача, зокрема можливість проведення двосторонньої реституції, можливість проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, необхідність відшкодувати іншій стороні правочину вартість товару (робіт, послуг) чи збитки.

Разом із тим, вимога про застосування наслідків недійсності може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги».

Судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у численних справах, основною складовою права на судовий захист, є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, в силу положень ст.55 Конституції України звернення до суду з позовом, незалежно від його обґрунтованості, є суб`єктивним правом особи, що є проявом конституційного принципу забезпечення доступу до правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, за приписами чинного законодавства, основною метою здійснення правосуддя є захист та відновлення порушеного права відповідної особи, яка звернулась до суду із відповідною позовною заявою.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника

Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в ст. 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Тлумачення змісту частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю.

Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто, при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

При цьому, якщо у позові не заявлено вимоги про застосування двосторонньої реституції, суд має розглянути питання щодо ефективності способу захисту в цілому, і якщо проведення двосторонньої реституції не відновить права позивача, а погіршить його становище, або взагалі є неможливим, то це є підставою для відмови у задоволення позову про визнання договору недійсним, адже невідворотнім наслідком такого задоволення є двостороння реституція (постанова Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №904/1907/15).

Як вже зазначалось вище, між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль (Підрядник) укладено договір №2-132 від 29.09.2020 згідно п1.1. якого Підрядник зобов`язаний у порядку та на умовах, визначених цим Договором виконати роботи «ГБН Г.Я-218-182:2011 «Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт» Розроблення проектної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-05-21/М-03/-підїзд до м. Святогірська на ділянці км 0+000-км 9+370».

Відповідно до Актів здачі-приймання виконаних робіт №1300 від 01.12.2020, №1567 від 24.12.2020, №1568 від 24.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль здало, а Служба автомобільних доріг у Донецькій області прийняла виконані роботи за договором №2-132 від 29.09.2020.

В свою чергу, Служба автомобільних доріг у Донецькій області перерахувала на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інжинірингова компанія Автомагістраль 2 870 000,00 грн. на підставі платіжних доручень №1014 від 01.12.2020, №1130 від 24.12.2020 та №1131 від 24.12.2020.

Наведені вище документи свідчать, що договір №2-132 від 29.09.2020 виконано сторонами в повному обсязі.

Також Служба автомобільних доріг у Донецькій області зазначила, що вищевказана проектна документація, розроблення якої є предметом договору №2-132 від 29.09.2020, була застосована під часу ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Т-05-21/М-03/-підїзд до м. Святогірська на ділянці км 0+000-км 9+370».

Вищевказане також узгоджується із наявним в матеріалах справи договором підряду №2-81 від 13.08.2021, укладеним між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славдорстрой», за умовами якого останнє бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-21/М-03/-підїзд до м. Святогірська на ділянці км 0+000-км 9+370» відповідно до затвердженої проектної документації.

Приймаючи до уваги факт виконання сторонами договору №2-132 від 29.09.2020 та використання відповідачем-1 проектної документації під час проведення ремонтних робіт автомобільної дороги загального користування державного значення, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає про неможливість Служби автомобільних доріг у Донецькій області повернути все отримане за вищевказаним правочином.

Частиною 1 статті 216 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на неможливість повернення Службою автомобільних доріг у Донецькій області проектної документації, в разі визнання спірного договору недійсним, відповідач-1 в силу положень ч.1 ст. 216 ЦК України буде вимушений відшкодувати вартість того, що ним одержано за цим правочином за цінами, які існують на момент відшкодування (тобто станом на 2022 рік).

Приймаючи до уваги введення на території України воєнного стану через військову агресію Російської Федерації, високий рівень інфляції та стрімкий ріст курсу валют, в разі визнання договору №2-132 від 29.09.2020 та рішень тендерного комітету недійсними, Служба автомобільних доріг у Донецькій області буде вимушена відшкодувати вартість робіт з розроблення проектної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги, яка на дату відшкодування, беззаперечно, буде більшою аніж на дату проведення тендеру.

Отже, визнання недійсним спірного правочину призведе до необхідності відшкодування бюджетних коштів в більшому розмірі, ніж було сплачено відповідачем-1 на користь відповідача-2 у 2020 році.

При цьому, у разі визнання договору недійсним Служба автомобільних доріг у Донецькій області вже не зможе оголосити новий тендер і укласти договір на більш вигідних умовах оскільки договір є виконаним, проектна документація є розробленою та такою, що була безпосередньо використана під час фактичного проведення ремонтних робіт автомобільної дороги загального користування державного значення.

Крім того, відповідно до п.п.9.4, 9.5 договору №2-132 від 29.09.2020 підрядник відповідає за недоліки проектної документації, включаючи недоліки виявлені згодом у ході його реалізації та експлуатації об`єкта, створеного за даним проектом. Підрядник несе витрати на проведення експертизи проекту у разі помилкових рішень та коригування документації.

Отже, визнавши вказаний договір недійсним, замовник позбавляється права на звернення до підрядника із вимогами про усунення можливо виявлених недоліків у розробленому проекті, а також покладає на Службу автомобільних доріг у Донецькій області додаткові витрати на проведення експертизи проекту (за необхідності).

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що наведені вище обставини свідчать про те, що в даному випадку, визнання договору недійсним та застосування реституції не може вважатись ефективним способом захисту та не призведе до відновлення державних інтересів (а навпаки, призведе до їх погіршення), що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта не спростовують вищевикладеного, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 підлягає залишенню без змін з підстав, викладених в даній постанові.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №905/77/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя О.І. Склярук

Суддя І.А. Шутенко

Повний текст постанови складено та підписано 20.10.2022 року