РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/6348/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "МЕРИДІАН" ІМ.С.П.КОРОЛЬОВА (03124, місто Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 8) до Приватного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ЗАГОТІВЛІ І ЗБЕРЕЖЕННЯ АУТОЛОГІЧНОЇ КРОВІ ТА ЇЇ КОМПОНЕНТІВ" (01601, місто Київ, вулиця Воровського, будинок 27) про стягнення 280 000,00 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.07.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства "МЕРИДІАН" ІМ.С.П.КОРОЛЬОВА до Приватного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ЗАГОТІВЛІ І ЗБЕРЕЖЕННЯ АУТОЛОГІЧНОЇ КРОВІ ТА ЇЇ КОМПОНЕНТІВ" про стягнення 280 000,00 грн та була передана 22.07.2022 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення умов договору про закупівлю товару №28-04/21 від 28.04.2021 не поставлено товар - камери Mobotix та не повернуто передоплату в повному обсязі за вищевказаний товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/6348/22 від 15.08.2022 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

28.04.2021 р між Відкритим акціонерним товариством "МЕРИДІАН" ІМ.С.П.КОРОЛЬОВА (надалі - Покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ЗАГОТІВЛІ І ЗБЕРЕЖЕННЯ АУТОЛОГІЧНОЇ КРОВІ ТА ЇЇ КОМПОНЕНТІВ" (надалі - Продавець, відповідач) укладено Договір про закупівлю товару №28-04/21 (надалі -Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця камери Mobotix, надалі «товар», а Покупець зобов`язується сплатити та прийняти товар, визначений в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток 1), що додається до Договору і є його невід`ємною частиною.

Кількість найменувань: 3 найменування, 3 одиниці (п. 1.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору, сторони передбачили, що сума цього Договору становить 343 427,00 (триста сорок три тисячі чотириста двадцять сім гривень 00 коп.), разом з ПДВ (20%).

Розрахунок за товар здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Покупець протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання Договору здійснює попередню оплату в розмірі 100% від суми Договору згідно виставленого рахунку-фактури (п. 4.1, 4.2 Договору).

У відповідності до п. 5.1 Договору товар повинен бути поставлений Продавцем Покупцю протягом 21 (двадцяти одного) робочого дня з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати згідно п. 4.2 Договору.

Датою поставки товару є дата, коли товар був передано у власність Покупця в місці поставки (п. 5.5 Договору).

Розділом 8 Договору, сторони передбачили, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом переговорів та консультацій (п.8.1).

Всі неврегульовані спори, розбіжності чи вимоги, які виникають з даного Договору або у зв`язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню в установленому законодавством порядку (п. 8.2).

Пунктом 9.1 Договору, Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2021 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

На виконання умов п.4.2. Договору, Позивач оплатив Відповідачу 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1359 від 29.04.2021 р.

Враховуючи те, що Відповідачем не було виконано зобов`язання за Договором Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати за Договором № 28-04/21 від 28.04.2021р вих.№ 12/626.

Відповідно до вищевказаної вимоги позивач просив, відповідача повернути кошти сплачені за Товар у розмірі 300000 (триста тисяч)грн. 00коп. протягом десяти робочих днів з моменту отримання вимоги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача.

02.09.2021 р. відповідачем на адресу позивача було надіслано заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості вих. № 103, в якій відповідач вказує про відсутність можливості виконати договірні зобов`язання з поставки Товару та бере на себе зобов`язання, щодо повернення на користь ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова авансового платежу, що сплачений на підставі Договору, у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00коп. шляхом реструктуризації вказаної заборгованості у вигляді щомісячних.

Позивач листом від 07.09.2021 направивши на адресу відповідача відповідь на заяву вих. № 12/729 з Протоколом зустрічі щодо реструктуризації кредитної заборгованості по Договору про закупівлю №28-04/21 від 28.04.2021р. від 10.09.2021р. з графіком реструктуризації кредитної заборгованості у вигляді щомісячних платежів у розмірі 100 000 починаючи з жовтня 2021р на три місяці.

04.10.2021р. відповідач надіслав на адресу позивача Повідомлення щодо реструктуризації кредитної заборгованості вих. № 111 відповідно до якої пропонував провести реструктуризації кредитної заборгованості у вигляді щомісячних платежів у розмірі 20 000,00 грн. починаючи з 01.12.2021 до повного погашення заборгованості.

Відповідачем у період з 12.10.2021 по 02.02.2022 було перераховано на рахунок позивача 20 000,00 грн.

Оскільки за договором поставки відповідачем товар не було поставлено, а також не повернуто грошові кошти в повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення 280 000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Як зазначалось, між сторонами був укладений Договір про закупівлю товару №28-04/21 від 28.04.2021, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Параграфа 1. Глави 30 ГК України та Глави 54 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов п.4.2. Договору, Позивач оплатив Відповідачу 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1359 від 29.04.2021 р.

В силу вимог статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Так, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач, ним було здійснено передоплату у розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується вищевказаним платіжним дорученням, однак, відповідачем свого зобов`язанням, визначеного Договором виконано не було, товар не поставлений, сума попередньої оплати повернута частково у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується відомостями по картковому рахунку 63100 за період з 01.04.2021 по 18.07.2022.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною першою ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини другої статті 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом частини другої статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

Відповідно до частини другої ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.08.2019 в справі № 911/1958/18 та постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/10958/19.

Оскільки позивач здійснив попередню оплату товару на суму 300 000,00 грн, а відповідач не поставив позивачу товар, повернення попередньої оплати здійснив частково у розмірі 20000,00, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу 280 000,00 грн сума неповернутої попередньої оплати.

Доказів на підтвердження поставки товару суду не надані, доказів на підтвердження повернення попередньої оплати в сумі 280 000,00 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Доказів, які передбачали неможливість поставки товару, що передбачені у п. 7.1-7.2 Договору, сторонами також не надано.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, суд вважає, що вимоги позивача щодо повернення попередньої оплати в сумі 280 000,00 грн обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пункт 3 частини другої ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Частиною першою ст. 77 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати у розмірі 280 000,00 грн, штрафу у розмірі 15 500,00 грн.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ЗАГОТІВЛІ І ЗБЕРЕЖЕННЯ АУТОЛОГІЧНОЇ КРОВІ ТА ЇЇ КОМПОНЕНТІВ" (01601, місто Київ, вулиця Воровського, будинок 27, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "МЕРИДІАН" ІМ.С.П.КОРОЛЬОВА (03124, місто Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 8, ) 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 4 200 (чотири тисячі двісті) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ