ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/4790/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В. Я. (головуючий), Білоуса В. В., Васьковського О.В.

за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.,

учасники справи:

позивач (заявник) - Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк",

представник позивача - Колодочка П.О., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт",

представник відповідача - не з`явився,

відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукорпром",

представник відповідача - Таламанчук О.С., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

відповідач 3 - Акціонерне товариство "Акцент-Банк",

представник третьої особи - не з`явився,

арбітражний керуючий Чичва Олег Сергійович - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

від 20.06.2022 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову від 10.11.2021 (вх. № 54533/21))

у складі колегії суддів: Паруснікова Ю.Б. (головуючий), Білецької Л.М., ВечіркаІ.О.

у провадженні за позовом (заявою)

Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром"

3. Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

про визнання правочину недійсним та повернення майна на користь боржника

у справі № 904/4790/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Імме" (далі - ТОВ "Імме", ініціюючий кредитор) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (далі - ТОВ "Приватофис").

2. 17.05.2021 рішенням загальних зборів змінено найменування боржника з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт" (далі - ТОВ "Монтана-Естейт"), внесено зміни до статуту шляхом затвердження його у новій редакції.

3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 за заявою ТОВ "Імме" відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Монтана-Естейт" (боржник).

4. Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою (вх. № 54533/21 від 15.11.2021) в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, про визнання недійсним договору від 02.12.2019 про внесення ТОВ "Монтана-Естейт" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром" (далі - ТОВ "Цукорпром") об`єкту нерухомого майна загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро та повернення майна на користь боржника.

5. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову у справі № 904/4790/21, в якій просило суд накласти арешт та встановити заборону ТОВ "Цукорпром" відчужувати об`єкт нерухомого майна загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро.

Також заявник просив суд заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу ТОВ "Цукорпром" вищезазначеного об`єкту нерухомого майна.

6. В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що за наслідком внесення ТОВ "Монтана-Естейт" додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Цукорпром", боржник вчинив дії пов`язані із зменшенням своєї платоспроможності, відчужив майно, а саме нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, який знаходиться за адресою: місто Дніпропетровськ (Дніпро), вулиця Воскресенська, будинок 1, приміщення 3, загальною площею 103,6 кв. м., після виникнення зобов`язань перед АТ КБ "ПриватБанк", тобто в межах «підозрілого періоду» та за обставин існування заборгованості перед іншими кредиторами. Заявник зазначає, що правовою підставою реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який належав ТОВ "Монтана-Естейт", за ТОВ "Цукорпром" вказано: Договір про внесення додаткового вкладу третьою особою, серія та номер 7553, виданий 02.12.2019 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу, серія та номер 7566 виданий 02.12.2019 року ТОВ "Цукорпром" та ТОВ "Приватофис".

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

7. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 904/4790/21 відмовлено.

8. Ухвала місцевого господарського суду мотивована відсутністю доказів наявності підстав для забезпечення позову, оскільки заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в майбутньому, у разі задоволення заяви.

8.1. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відчуження спірного нерухомого майна його новим власником у цьому випадку є неможливим, оскільки останній є юридичною особою з організаційно-правовою формою правління у формі товариства з обмеженою відповідальністю, статутом якого передбачено, що надання згоди на укладення договорів щодо відчуження майна товариства є виключною компетенцією загальних зборів його учасників, в той час як боржник у даній справі є основним учасником товариства, якому заборонено приймати такі рішення в силу Кодексу України з процедур банкрутства.

8.2. Крім того, спірний об`єкт нерухомого майна передано в іпотеку в якості забезпечення зобов`язань, строк виконання яких спливає 25.04.2024, тому іпотекодавець не матиме змоги звернути стягнення на предмет іпотеки до настання вказаної дати, а враховуючи добросовісне виконання позичальником за основним зобов`язанням своїх обов`язків, передумови для дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, тому відсутні підстави для забезпечення позову у цій справі.

9. Судом встановлено:

9.1. Відповідно до акту приймання-передачі від 03.12.2019 ТОВ "Приватофис" передало, а ТОВ "Цукорпром" прийняло в якості вкладу до статутного капіталу товариства нерухоме майно загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро.

9.2. Об`єкт нерухомого майна загальною площею 103,6 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро, на підставі укладеного 02.12.2019 договору про внесення додаткового вкладу третьою особою, належить ТОВ "Цукорпром", що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 4, арк. справи 132 -136).

9.3. Об`єкт нерухомого майна загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро ТОВ "Цукорпром" передано в іпотеку АТ "Акцент-банк" в якості забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 26.04.2021. Розмір основного зобов`язання становить 3000000,00 грн. Строк виконання основного зобов`язання - 25.04.2024.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

10. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4790/21 задоволено частково.

Увалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 у справі №904/4790/21 скасовано.

Заяву АТ КБ "ПриватБанк" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ТОВ "Цукорпром" відчужувати об`єкт нерухомого майна загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро.

Заборонено Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу ТОВ «Цукорпром" об`єкту нерухомого майна загальною площею 103,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), який знаходиться по вул. Воскресенська, 1, приміщення 3, у м. Дніпро.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

11. Постанова мотивована тим, що заборона права відчуження спірного нерухомого майна та заборона вчинення реєстраційних дій стосовно цього майна є ефективним та одночасно співмірним заходом забезпечення позову про визнання недійсним правочину боржника у справі про банкрутство, оскільки у разі задоволення господарським судом заяви в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор зобов`язаний повернути до ліквідаційної маси майно отримане від боржника, тому відчуження такого майна на користь іншої особи може ускладнити чи унеможливити виконання такого судового рішення, а заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

11.1. Суд вказав на те, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у даному випадку або відчуження спірного майна іншим шляхом, право власності ТОВ "Цукорпром" буде припинено в силу положень частини першої статті 346 Цивільного кодексу України і такі відомості підлягатимуть внесенню до Державного реєстру речових прав відповідно до положень статей 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внаслідок чого кредитор не зможе відновити свої права, на захист яких він звернувся з заявою в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, в межах одного судового провадження.

11.2. Встановлені іпотекою обтяження спірного нерухомого майна не є перешкодою для забезпечення позову у господарській справі, оскільки договір іпотеки може бути припинено з настанням визначених статтею 17 Закону України "Про іпотеку" обставин, що є самостійною підставою для припинення встановлених іпотекою обтяжень, а положення статті 33 цього Закону визначають підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки які, крім неналежного виконання боржником основного зобов`язання, також настають через порушення зобов`язань іпотекодавця та інші обставини, встановлені Законом, тому не можна вважати визначальною обставиною під час вирішення питання щодо забезпечення позову, матеріально-правовою вимогою якого є повернення майна, що у свою чергу є предметом договору іпотеки, визначені договором іпотеки строк виконання основного зобов`язання і суму боргу за основним зобов`язанням.

11.3. Вимоги заявника щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно апеляційний господарський суд вважає такими, що не відповідають предмету спору у даній справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. ТОВ "Цукорпром", не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/4790/21 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, з вимогою скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4790/21.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

13. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/4790/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.08.2022.

14. Ухвалою Верховного Суду від 23.08.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Цукорпром" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022, датою проведення судового засідання визначено 18.10.2022.

15. 13.10.2022 до Верховного Суду від ТОВ "Цукорпром", ТОВ "Монтана-Естейт" та АТ КБ "ПриватБанк" надійшли (електронною поштою) клопотання та Заява про участь у судовому засіданні представників у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

16. 17.10.2022 до Верховного Суду від арбітражного керуючого Чичви О.С. надійшло (електронною поштою) Клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

17. 18.10.2022 до Суду від ТОВ "Монтана-Естейт" надійшло (електронною поштою) Клопотання про відкладення розгляду справи.

18. Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2022 клопотання ТОВ "Цукорпром", АТ КБ "ПриватБанк", арбітражного керуючого Чичви О.С. та ТОВ "Монтана-Естейт", про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволені. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

19. Представник скаржника ТОВ "Цукорпром" в засіданні суду (в режимі відеоконференції) повністю підтримав вимоги касаційної скарги за доводами викладеними в ній. Просив Верховний Суд постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 скасувати, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 у справі №904/4790/21 залишити в силі.

20. Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) проти вимог та доводів скаржника заперечив з підстав їх необґрунтованості. Просив Суд постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 залишити без змін.

Розгляд заяв/клопотань

21. 18.10.2022 ТОВ "Монтана-Естейт" звернулося до Верховного Суду з Клопотанням про відкладення розгляду справи.

22. Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з загостренням воєнних дій 17.10.2022 та 18.10.2022, представник ТОВ "Монтана-Естейт" не має можливості прибути до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та взяти участь у содовому засіданні.

Також, представник вказав на відсутність у нього інформації про результати розгляду його клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, з огляду на те, що станом на 17.10.2022 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду працює у дистанційному режимі.

23. Колегією суддів Верховного Суду відмовлено у задоволенні вказаного вище клопотання з наступних підстав.

23.1. Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

23.2. За змістом пункту 2 частини 2 статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

23.3. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

23.4. Згідно із статтею 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, та не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

23.5. Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій (частина 7 статті 301 ГПК України).

23.6. В той же час оголошення карантину внаслідок поширення коронавірусу COVID-19 та введення воєнного стану в Україні не зупиняють роботи судів, а правосуддя в Україні здійснюється і в період вказаних подій (з дотриманням необхідних запобіжних заходів).

23.7. Водночас, розпорядженням Голови Верховного Суду у період з 10.10.2022 по 14.10.2022 та 17.10.2022 у Верховному Суді запроваджено дистанційний режим роботи. Питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (клопотання ТОВ "Монтана-Естейт" від 13.10.2022) було вирішено у розумний строк (ухвала від 18.10.2022, пункт 18 цієї Постанови).

23.8. Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

23.9. Водночас слід зазначити, що ТОВ "Монтана-Естейт" не було позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до статті 197 ГПК України.

Проте правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ТОВ "Монтана-Естейт" не скористалось, за інформацією щодо результатів розгляду Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 13.10.2022 до Верховного Суду не зверталося.

23.10. Також ТОВ "Монтана-Естейт" не скористалось правом, передбаченим статтею 295 ГПК України, подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу.

Про наявність у ТОВ "Монтана-Естейт" доводів, без дослідження яких неможливо розглянути касаційну скаргу по суті, Суду не повідомлялося.

23.11. Разом з тим процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи.

У цій справі участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному на 18.10.2022, Судом обов`язковою також не визнавалась.

23.12. Судом враховано, що матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у засіданні суду 18.10.2022 приймали участь (в режимі відеоконференції) представник заявника касаційної скарги (ТОВ "Цукорпром") та представник АТ КБ "ПриватБанк" (заявник вимог про забезпечення позову).

24. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги у справі за відсутності представника ТОВ "Монтана-Естейт".

25. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX), Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX), Указу Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX) Верховний Суд здійснює розгляд справи № 904/4790/21 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(ТОВ "Цукорпром")

26. В обґрунтування вимог касаційної скарги заявник вказує на порушення апеляційним господарським судом норм статті 136 ГПК України та не врахування висновків Верховного Суду викладених у постанові від 15.07.2020 у справі № 909/835/18, від 12.02.2020 у справі № 761/46606/18-ц, від 14.06.2021 у справі № 308/8567/20, що є порушенням частини 4 статті 236 ГПК України.

27. Скаржник вказує на необґрунтованість на неспівмірність заходів забезпечення позову, відсутність підтвердження належними доказами обставин, що свідчать про вчинення дій спрямованих на реалізацію майна, відсутність підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

28. Скаржник доводить, що ТОВ "Цукорпром" жодним чином не пов`язаний жодними зобов`язаннями й не вступав в будь-які правові відносини з АТ КБ "ПриватБанк".

29. На переконання скаржника, вжиті судом заходи забезпечення позову обмежують господарську діяльність суб`єкта господарювання - ТОВ "Цукорпром".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

30. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 ГПК України (у редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

31. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо застосування заходів забезпечення позову, предметом якого, зокрема, є оспорення договору про внесення ТОВ "Монтана-Естейт" до статутного капіталу ТОВ "Цукорпром" об`єкту нерухомого майна та повернення майна на користь ТОВ "Монтана-Естейт", що розглядається в межах справи про банкрутство ТОВ "Монтана-Естейт".

32. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, вказана вище заява АТ КБ "ПриватБанк" подана в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

33. З огляду на положення КУзПБ, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц та від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

34.1. Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

34.2. Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

35. Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

36. КУзПБ конкретизовано порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

37. Відповідно до частини першої, другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

38. Тобто, визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

39. В процесуальному сенсі питання щодо визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, щодо повернення (витребування) майна боржника належить до спорів (друга група), які розглядаються за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство.

40. Відповідно до абзацу третього частини другої статті 7 КУзПБ господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

41. Судами встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з Заявою про забезпечення позову (пункт 5 цієї Постанови) в порядку статей 136-139 ГПК України, що цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у цій постанові вище.

42. Колегія суддів Верховного Суду відзначає, що за положеннями статей 136, 137 ГПК України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

43. Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

44. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

45. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

46. Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" заявлені вимоги як немайнового (визнання недійсним договору від 02.12.2019 про внесення ТОВ "Монтана-Естейт" до статутного капіталу ТОВ "Цукорпром" об`єкту нерухомого майна) так і майнового характеру - повернення майна на користь боржника, в порядку статті 42 КУзПБ (пункт 4 цієї Постанови).

46.1. У разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

46.2. У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

46.3. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

46.4. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

46.5. Зокрема, позов забезпечується в тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, що така заборона має стосуватися виключно спірного майна

46.6. Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.

46.7. Частиною першою статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що проведення реєстраційних дій (щодо реєстрації прав/обтяжень прав) зупиняється, зокрема на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

При цьому згідно із частиною другою цієї статті Закону судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

46.8. Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

47. При цьому, під час розгляду заяв щодо забезпечення позову заявленого в порядку статті 42 КУзПБ окрім загальних критеріїв оцінки, суди мають враховувати, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

48. Втім, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

49. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

50. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

51. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

52. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або згідно з положеннями частини 7 статті 145 ГПК, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

53. Вжиття заходів забезпечення позову сприяє збереженню існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

54. Під час апеляційного провадження, судом апеляційної інстанції було враховано підстави звернення АТ КБ "ПриватБанк" з відповідною заявою (пункт 4 цієї Постанови) та встановлено, що спірне нерухоме майно, після передачі до статутного капіталу ТОВ "Цукорпром" за договором від 02.12.2019, новим власником передано в іпотеку.

55. Апеляційний господарський суд також зважив на те, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у даному випадку або відчуження спірного майна іншим шляхом, право власності ТОВ "Цукорпром" буде припинено в силу положень частини першої статті 346 ЦК України і такі відомості підлягатимуть внесенню до Державного реєстру речових прав відповідно до положень статей 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внаслідок чого кредитор не зможе відновити свої права, на захист яких він звернувся з заявою в порядку статті 42 КУзПБ, в межах одного судового провадження.

56. Враховуючи вимоги щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, щодо способів забезпечення позову вжитих Центральним апеляційним господарським судом (постанова від 20.06.2022), колегія суддів дійшла висновку, що заходи забезпечення позову вжиті господарським судом в зазначеній справі є співмірними з заявленими вимогами та вжиті з урахування предмету спору та всіх обставин справи.

Щодо доводів касаційної скарги

57. Доводи ТОВ "Цукорпром" щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права як то норми статті 136 ГПК України не знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.

58. У касаційній скарзі скаржник, зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, застосовує та оперує понятійними категоріями "обставини справи" і "докази у справі", порушуючи питання, пов`язані із встановленням обставин справи та оцінкою відповідних доказів, що не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як "суду права", а не "суду факту", повноваження якого визначені у статті 300 ГПК України.

Перевірка відповідних доводів (аргументів) перебуває поза визначеними цією статтею межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

59. Саме лише прагнення здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

61. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

62. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

63. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

64. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/4790/21 без змін.

Судові витрати

65. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ТОВ «"Цукорпром" та залишенням без змін оскарженої постанови господарського суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317, 332 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/4790/21 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову від 10.11.2021 (вх. № 54533/21) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

О.В. Васьковський