ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 жовтня 2022 року Справа № 903/488/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Центренергозбут

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно

про стягнення 84834,86 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Центренергозбут звернулося з позовом (з урахуванням прийнятого судом збільшення розміру позовних вимог та закриття провадження в частині 70000 грн основного боргу) до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно про стягнення 84834,86 грн, з них 77311,22 грн основної заборгованості за спожиту електричну енергію, 4403,49 грн інфляційних втрат, 383,89 грн 3 % річних та 2736,26 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 20/12/21-259 від 20.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії за період лютого-квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.08.2022, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

03.08.2022 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 154834,86 грн, з них 147311,22 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 4403,49 грн інфляційних втрат, 383,89 грн 3 % річних та 2736,26 грн пені, яка прийнята судом у судовому засіданні 16.08.2022.

Ухвалою суду від 16.08.2022 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 06.09.2022.

01.09.2022 позивач через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.09.2022 суд ухвалив на місці продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів до 18.10.2022, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.10.2022.

Ухвалою суду від 06.09.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 04.10.2022.

28.09.2022 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд поновити процесуальний строк для подання заяви про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з відповідача 84834,86 грн, з них 77311,22 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 4403,49 грн інфляційних втрат, 383,89 грн 3 % річних та 2736,26 грн пені. Заяву обґрунтовує тим, що відповідач 27.09.2022 сплатив 70000,00 грн заборгованості, що підтверджується реєстром документів філії Черкаське ОУ АТ Ощадбанк від 27.09.2022.

Ухвалою суду від 04.10.2022 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку відмовлено; заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог на суму 70000 грн основного боргу залишено без розгляду; закрито провадження у справі № 903/488/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Центренергозбут до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно в частині стягнення 70000,00 грн основного боргу через відсутність предмету спору; повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 25.10.2022.

Сторони в судове засідання 25.10.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що стверджується відміткою канцелярії суду про доставлення електронною поштою 05.10.2022 ухвали суду від 04.10.2022.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

20.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Центренергозбут (постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно (споживач) було укладено договір постачання електричної енергії споживачу № 20/12/21-259 (далі - договір) (а.с.20-31) шляхом подання заяви-приєднання, що є додатком №1 до відповідного договору (а.с.32-34).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається сторонами з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов договору, при цьому, терміни в відповідному договорі вживаються у значеннях, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

За умовами договору постачальник зобов`язується передати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач - прийняти та оплатити вартість електричної енергії постачальнику, а також здійснити інші платежі згідно з умовами договору (п.2.1 договору).

Як визначено п.2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

В силу п.3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена у заяві-приєднання, якщо інше не передбачено комерційною пропозицією, що є додатком до договору, а споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (п.5.1 договору). При цьому, договором передбачено, що для одного об`єкта споживача (площадки вимірювання) застосовується один спосіб (механізм) визначення ціни електричної енергії (п.5.2 договору), а ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.3 договору).

Сторони домовились, що постачальник у строк, визначений договором або комерційною пропозицією, формує, підписує та надсилає споживачу рахунок на оплату постачання електричної енергії в порядку, передбаченому п.1.4 договору (п.5.5 договору), а розрахунки споживач за договором здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника із спеціальним режимом використання, зазначений у розділі 14 договору та на підставі рахунку постачальника на оплату постачання електричної енергії (п.5.6 договору). Оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, зазначений у комерційній пропозиції, або у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем (п.5.9 договору). Також п.5.11 договору сторонами узгоджено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за договором, споживач для уникнення застосування заходів, передбачених п.5.10 договору, повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіку погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати документи, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача.

Розрахунковим місяцем у відповідності з п.5.18 договору є період звірки остаточних обсягів поставленої електричної енергії, розрахунків за договором, за наслідками чого між сторонами складається акт прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та акт звірки, у яких фіксується фактичний обсяг та ціна фактично спожитої електричної енергії, що була поставлена споживачу протягом розрахункового місяця.

Як установлено п.5.20 договору, постачальник не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, формує та зі своєї сторони підписує та надсилає споживачу акт прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та акт звірки у порядку, визначеного п.1.4 договору, а споживач не пізніше наступного дня з дня отримання підписує та надсилає постачальнику в порядку, передбаченому п.1.4 договору, акт прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та акт звірки. У випадку, якщо споживач не погоджується з даними, викладеними у акті прийому-передачі електричної енергії та/або акті звірки, він зобов`язується протягом 2 днів з дня їх отримання надіслати обґрунтовані заперечення до акту прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та/або до акту звірки у порядку, передбаченому п.1.4 договору (п.5.21 договору).

Пунктом 1.4 договору визначено, що обмін документами на виконання умов договору між сторонами передбачає їх підписання кваліфікованим електронним підписом за допомогою сервісу на сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України www.czo.gov.ua та надіслання на електронну пошту іншої сторони та/або надіслання підписаної скан-копії документів на електронну пошту іншої сторони, з подальшим надісланням не пізніше наступного робочого дня засобами поштового зв`язку підписаних упоноваженою особою сторони з проставленням печатки (за наявності) оригіналів документів (для актів у кількості 2 примірника) на поштову адресу іншої сторони, за винятком випадків, коли для певного документу цим договором встановлений інший порядок. Як визначили сторони у п.1.6 договору, підписані та надіслані в порядку, зазначеному у п.1.4 договору, документи мають юридичну силу оригіналів, а скан-копії документів - до моменту отримання стороною оригіналів, надісланих засобами поштового зв`язку.

Згідно з п.5.22 договору сторони зобов`язуються узгодити виявлені невідповідності у строк, що не перевищує 10 днів з моменту отримання від споживача обґрунтованих заперечень до акту прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та/або до акту звірки.

Відповідно до п.5.23 договору у випадку не надіслання споживачем постачальнику підписаного в порядку, передбаченому п.1.4 договору, акту прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та/або акта звірки до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, або неотримання постачальником обґрунтованих заперечень до акту прийому-передачі (купівлі-продажу) електричної енергії та/або акта звірки, такий акт прийому-передачі (купівлі-продажу) електричного енергії та/або акт звірки вважається погодженим та підписаним споживачем.

Договором визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); строк виконання зобов`язань за договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пп.1.1, 12.3).

Договір укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав позивач; договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання (п.13.1 договору).

16.02.2022 між сторонами було підписано угоду про внесення змін до комерційної пропозиції, якою сторони змінили порядок оплати послуг з розподілу електричної енергії, шляхом викладення комерційної пропозиції в новій редакції (а.с.42-49).

У період із лютого по квітень 2022 року позивач поставив відповідачу, а останній спожив 44748 кВт/год. електричної енергії загальною вартістю 147311,22 грн, в тому числі в лютому 2022 року 34544 кВт/год. на суму 102605,80 грн, у березні 2022 року 9320 кВт/год. на суму 40790,62 грн, у квітні 2022 року 884 кВт/год. на суму 3914,80 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2022 №431, від 31.03.2022 №728, від 30.04.2022 №952 (підписаний лише позивачем) та наданими позивачем відповідачу фактичними рахунками на оплату від 28.02.2022 №621, від 31.03.2022 №1537, від 30.04.2022 №2131 (а.с.50-55).

Як вбачається з відповіді оператора системи розподілу - ПрАТ «Волиньобленерго» від 23.06.2022 №13/5-3151 на запит позивача, обсяг розподіленої електричної енергії споживачу ТзОВ «Ковель-Вапно» у період з 01.02.2022 по 04.04.2022 складає 44748 кВт/год (а.с.61).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача вимогу № 16/06/22-11 від 16.06.2022 про сплату боргу в сумі 147311,22 грн в семиденний строк з дати отримання вимоги (а.с.62-67).

Відповідач листом № 18 від 23.06.2022 гарантував сплату боргу по мірі нарощення об`ємів виробництва та реалізації продукції, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації та веденням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відбулося зупинення виробництва, а також заборгованість контрагентів перед ТзОВ «Ковель-Вапно» за раніше поставлену продукцію (а.с.73).

27.09.2022 (після відкриття провадження у справі) відповідач сплати 70000,00 грн заборгованості, що підтверджується реєстром документів філії Черкаське ОУ АТ «Ощадбанк» від 27.09.2022 (а.с.126), у зв`язку з чим суд ухвалою від 04.10.2022 закрив провадження у справі № 903/488/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Центренергозбут до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно в частині стягнення 70000,00 грн основного боргу через відсутність предмету спору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як визначено відповідною нормою, окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч.ч.6,7 ст.276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В силу ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником; постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

До одного із обов`язків споживача, що унормовано п.1 ч.3 ст.58 Закону, належить обов`язок сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Отже, відповідач мав здійснювати розрахунки за поставлену йому електричну енергію у строк, визначений комерційною пропозицією до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем. Між тим, доказів здійснення розрахунків за поставлену електричну енергію до прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано, чим не спростовано посилань позивача про наявність заборгованості за поставлену електричну енергію у спірному періоді.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація оператора системи розподілу, на якого відповідно до п.8 ч.1 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Відповідачем не доведено доказами споживання ним іншого обсягу електричної енергії.

Матеріалами справи підтверджена заборгованість в сумі 77311,22 грн, доказів, які б спростовували дану заборгованість або доказів її оплати, відповідач суду не надав, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою поставленої позивачем у період з лютого по квітень 2022 року електричної енергії на суму 147311,32 грн, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 383,89 грн за період з 21.03.2022 по 27.07.2022 та інфляційні втрати у розмірі 4403,49 грн за період з квітня 2022 року по червень 2022 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач контррозрахунку здійснених нарахувань суду не надав.

Тому, перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку про вірність здійсненого розрахунку та правомірність заявлених до стягнення 4403,49 грн інфляційних втрат нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, однак щодо 3 % річних, то позивачем невірно визначено період нарахування, а саме його початок, оскільки строк оплати, визначений комерційною пропозицією до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, то прострочення оплати за лютий 2022 настало з 22.03.2022 (20.03.2022 вихідний день, 21.03.2022 останній день оплати). З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що 3% річних підставні в загальній суму 375,46 грн, в решті частини стягнення 3 % річних в сумі 8,43 грн слід відмовити через безпідставність.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає таке.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 9.13 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, дійшов висновку, що позивачем невірно визначено період нарахування пені, а саме його початок, оскільки строк оплати, визначений комерційною пропозицією до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, то прострочення оплати за лютий 2022 настало з 22.03.2022 (20.03.2022 вихідний день, 21.03.2022 останній день оплати).

З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що пеня підставна в загальній суму 2680,04 грн, в решті частини стягнення пені в сумі 56,22 грн слід відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір, слід покласти на відповідача в розмірі 1427,69 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в іншій частині залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковель-вапно (вул. Заводська,1, смт.Люблинець, Ковельський район, Волинська область, 45034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центренергозбут (вул.Шевченка,208, м.Черкаси, Черкаська область, 18001, ) 84770,21 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят гривень 21 коп.), з них 77311,22 грн основного боргу, 2680,04 грн пені, 4403,49 грн інфляційних втрат, 375,46 грн 3 % річних, а також 1427,69 грн (одну тисячу чотириста двадцять сім гривень 69 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. У позові про стягнення 64,65 грн, з них 8,43 грн 3 % річних та 56,22 грн пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

01.11.2022.

Суддя А. С. Вороняк