ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 Справа № 917/889/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А. В., розглянувши справу № 917/889/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум", вул. Шкільна, 6, с. Кутузівка, Харківський район, Харківська область, 62405,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3", вул. Комарова, 10 А, м. Полтава, 36008,

про стягнення 538 057,24 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

09.08.2022 року до господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3" про стягнення заборгованості за договором поставки № 15/04/22 від 15.04.2022 р. у розмірі 538 057,24 грн, з яких 505 812,00 грн - сума основного боргу, 3 819,00 грн- 3% річних та 28 426,24 грн - інфляційні нарахування (вх. № 972/22).

В прохальній частині позовної заяви позивач також просив стягнути на його користь судовий збір у розмірі 8070,86 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 15/04/22 від 15.04.2022 року в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Ухвалою від 10.08.2022 року суд залишив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум" без руху та надав позивачу строк 5 дні з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

15.08.2022 року до суду від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява з додатками (вх. № 5549, а. с. 24 - 29) про виконання ухвали суду від 10.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до даної заяви, позивачем надано документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою від 18.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/889/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Направлення сторонам в паперовому вигляді ухвали суду від 18.08.2022 року відбулось поза межами строку, передбаченого ст. 242 ГПК України, у зв`язку з відсутністю окремих номіналів поштових марок та тимчасовим припиненням господарським судом Полтавської області відправлення поштової кореспонденції у паперовому вигляді, про що відповідальними працівниками суду складено відповідний акт від 19.08.2022 року.

Враховуючи те, що позивач звернувся із позовом, який сформований в системі "Електронний суд", копія вказаної ухвали суду була направлена на його офіційну електронну адресу та доставлена до електронного кабінету - 18.08.2022 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а. с. 32).

Копія ухвали від 18.08.2022 року була вручена представникові відповідача Макаренко Т. В. під розписку 08.09.2022 року.

Таким чином, суд належним чином повідомляв сторін про розгляд справи.

21.09.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 6753), в якому сторона зазначила, що не визнає обставини отримання ним товару просить відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідач вказує, що позивачем було надано до позовної заяви копії товарно - транспортних накладних: №244688 від 26.04.2022 року щодо перевезення борошна в/г масою нетто 27800 т. та № 244698 від 27.04.2022 року щодо перевезення борошна в/г масою нетто 24560 т., не підписані відповідачем, тобто надані копії доказів не свідчать про передання позивачем відповідачу зазначеного вантажу. Також, відповідач посилається на те, що в наданих товарно - транспортних накладних відсутній підпис вантажоодержувача; підпис особи в графі "прийняв водій/експедитор" не є підписом уповноваженої особи відповідача; в даних документах відсутній відбиток печатки відповідача, а також не було надано довіреності на отримання товарно - матеріальних цінностей, зазначених в товарно - транспортних накладних. Відповідач звертає увагу, що на даних накладних візуально чітко видно дописування іншим почерком як цифр, так і текстових написів, а також неодноразове нанесення відтисків печатки, з чого неможливо встановити, якому підприємству воно належить.

Тобто, на думку відповідача, твердження позивача не підтверджуються належними доказами - первинними документами (видатковими накладними). У відзиві відповідач посилається на висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 925/291/18, постанову Верховного Суду від 25.08.2022 року у справі № 400/3884/19, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 року у справі № 909/146/19, від 28.08.2020 року у справі 922/2081/19, від 04.11.2020 року у справі № 910/9739/19, від 18.11.2020 року у справі № 920/61/19. Також, відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують факт надання даної допомоги.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

15.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3" (далі - відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум" (далі - позивач, постачальник) укладено договір №15/04/22 (далі - договір) (а. с. 6,7).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити борошно пшеничне (далі по тексту товар), ціна, асортимент, кількість якого узгоджується сторонами у видаткових накладних та специфікаціях, складених до даного договору. Якщо інше не встановлено в специфікаціях, ціна товару складає: 12,00 грн (дванадцять) гривень 00 (нуль) копійок з урахуванням ПДВ 20% за 1 кг. борошна першого ґатунку; 12,20 грн (дванадцять) гривень 20 (двадцять) копійок з урахуванням ПДВ за 1 кг. борошна вищого ґатунку ( п. 1.1 договору),

- ціна за одиницю товару згідно даного договору визначається в специфікаціях та видаткових накладних. Загальна сума договору визначається згідно поставок за ним (п. 2.1 договору),

- оплата партії товару покупцем здійснюється протягом 21 (двадцять одного) календарного дня з дати поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 2.2 договору),

- датою оплати за товар є дата списання грошових коштів з рахунку покупця на належний рахунок постачальника, зазначений згідно з умовами цього договору (п. 2.4 договору),

- поставка товару здійснюється на умовах, визначених сторонами в специфікаціях. Якщо інше не зазначено в специфікації, поставка здійснюється на умовах самовивозу транспортом покупця зі складу постачальника, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Тваринників, 24 (п. 3.1 договору),

- право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання покупцем належним чином оформлених видаткових накладних на кожну відповідну партію. Ризики пошкодження та втрати товару переходить до покупця з моменту поставки товару. Моментом поставки товару є момент передачі товару перевізнику, якщо договір з перевізником укладає покупець. Якщо договір з перевізником укладає постачальник, момент поставки товару є момент передачі товару перевізником покупцю (п. 3.2 договору),

- товар за даним договором поставляється партіями. Партією вважається товар, переданий за однією накладною (п. 3.3 договору),

- постачальник зобов`язаний не пізніше строку та у порядку, передбаченому законодавством, надати покупцю податкову накладну, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в передбаченої законодавством випадках, яка(і) за формою та в порядку, передбаченими законодавством України; заповнена(і) у відповідності до вимог законодавства України; складена(і) в електронній формі; підписана(і) електронним підписом уповноваженої постачальником особи із дотримнням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України; зареєстрована(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.4 договору),

- у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 5.1 договору),

- всі додатки до цього договору є невід`ємною частиною цього договору. Всі умови, що затверджені в специфікації, вважаються сторонами невід`ємною частиною договору та сторони підтверджують обов`язковість їх виконання (п. 7.1 договору),

- сторони підтверджують, що вони досягли згоди за всіма умовами, які визнаються ними суттєвими (п. 7.2 договору),

- цей договір набирає чинності з 15.04.2022 року та діє до 31.12.2022 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Сторони допускають можливість підписання договору та додатків до договору сторонами в попередньо відсканованій однією зі сторін і роздрукованої іншою стороною формі шляхом обміну електронними листами за адресами електронної пошти, зазначеної в реквізитах сторін в цьому договорі, при цьому отриманий документ має юридичну силу до моменту обміну сторонами йог оригіналами з мокрими печатками і підписами сторін (п. 7.5 договору),

- сторони домовились, що факт виконання з боку постачальника умов належної поставки, в тому числі надання необхідних документів підтверджується підписанням видаткової накладної або іншого документу, який підписаний повноважними представниками сторін або однією зі сторін та перевізником (п. 7.8 договору).

Позивач зазначає, що він в період з 15.04.2022 року по 27.04.2022 року поставив відповідачу борошно першого ґатунку на загальну суму 2 461228,00 грн та вищого ґатунку на загальну суму 571920,00 грн. Зокрема, 26.04.2022 року та 27.04.2022 року відповідач відповідно до умов договору отримав товар (відповідно борошно вищого ґатунку у кількості 27800 кг. за ціною 12,2 грн на загальну суму 339160 грн та борошно вищого ґатунку у кількості 24560 кг. за ціною 12,2 грн на загальну суму 299632,00 грн), на підтвердження чого надав копії товарно - транспортних накладних від 26.04.2022 року № 244688 та від 27.04.2022 року № 244698 (а. с. 8, 9).

Отже, на думку позивача, відповідач мав розрахуватися з ним відповідно 17.05.2022 року та 18.05.2022 року за вищезазначений поставлений товар, однак лише 13.07.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3" частково сплатило заборгованість у сумі 132 980,00 грн. Отже, остаточна сума боргу залишається - 505 812,00 грн.

Також, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати товару, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних на суму 3 819,00 грн та інфляційні на суму 28 426,24 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 505 812,00 грн основного боргу, 3 819,00 грн 3% річних та 28 426,24 грн інфляційних втрат.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 8070,86 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір поставки №15/04/22 від 15.04.2022 року; товарно - транспортні накладні від 26.04.2022 року № 244688 та від 27.04.2022 року № 244698.

Відповідачем до відзиву не подано доказів в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, у п. 1.1 договору зазначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити борошно пшеничне (далі по тексту товар), ціна, асортимент, кількість якого узгоджується сторонамиу видаткових накладних та специфікаціях, складених до даного договору.

У п. 2.1 договору сторони домовились, що ціна за одиницю товару згідно даного договору визначається в специфікаціях та видаткових накладних. Загальна сума договору визначається згідно поставок за ним.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили, що право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання покупцем належним чином оформлених видаткових накладних на кожну відповідну партію. Ризики пошкодження та втрати товару переходить до покупця з моменту поставки товару. Моментом поставки товару є момент передачі товару перевізнику, якщо договір з перевізником укладає покупець. Якщо договір з перевізником укладає постачальник, момент поставки товару є момент передачі товару перевізником покупцю.

Також, у пункті 7.8 договору сторони домовились, що факт виконання з боку постачальника умов належної поставки, в тому числі надання необхідних документів підтверджується підписанням видаткової накладної або іншого документу, який підписаний повноважними представниками сторін або однією зі сторін та перевізником (п. 7.8 договору).

За змістом частин 3, 8 статті 19 ГК України вбачається, що обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що первинним документом бухгалтерського обліку для оприбуткування товару та внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри, є видаткові накладні. При цьому вказані первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити та містити дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Отже, письмовим доказом, що фіксує та підтверджує господарську операцію з поставки товару, є саме видаткова накладна.

Разом з тим, товарно-транспортні накладні, на які посилалось Товариство з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум", можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки відображають факт перевезення товару, та не можуть бути єдиними доказами поставки товару покупцю.

Зокрема, дослідивши надані позивачем товарно-транспортні накладні, якими він обґрунтовує наявність заборгованості у відповідача на загальну суму 505 812,00 грн, суд дійшов висновку, що вони не є первинними документами бухгалтерського обліку, які б свідчили про поставку відповідачу товару на вказану суму.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р. (далі - Правила), товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарнотранспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарноматеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п. 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною (п. 13.1 Правил).

Зі змісту ст. 909 ЦК України та положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні вбачається, що товарно-транспортна накладна підтверджує укладення договору перевезення та може містити додаткові умови, які не були унормовані сторонами під час підписання договору про надання транспортних послуг.

За таких обставин, товарно-транспортна накладна підтверджує лише надання послуг перевезення вантажу, а документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товароматеріальних цінностей, є видаткова накладна.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця. Висновок про таке зроблено Верховним Судом у Постанові від 19.06.2018 у справі №804/15389/15.

Разом з тим, позивачем не надано суду видаткових накладних за 26.04.2022 року та 27.04.2022 року, які б доводили факт поставки позивачем товару за договором № 15/04/22 від 15.04.2022 року на вказану суму.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18).

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 04.11.2019 по справі № 905/46/15, від 30.09.2020 по справі № 910/8612/19, у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суд має дослідити окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Перевіряючи наявність інших доказів у справі, які б свідчили про здійснення господарський операцій позивачем з поставки товару на заявлену суму, суд встановив, що позивач, окрім зазначених товарно-транспортних накладних, не надав суду інших доказів (специфікації до договору, доказів часткової оплати товару, здійсненої відповідачем за твердженням позивача, видаткових накладних тощо).

Досліджуючи подані докази, суд звертає увагу, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, усі надані позивачем товарно-транспортні накладні не містять підпису представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3", скріпленого печаткою підприємства.

Отже, наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні, якими позивач обґрунтовує наявність заборгованості відповідача на суму 505 812,00 грн., суд в якості належних, допустимих та вірогідних доказів у розумінні ст. 74, 77, 78 ГПК України не приймає, оскільки вони не є первинними документами, а позивачем не доведено поставки відповідачу товару на вказану суму.

Відповідно до ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами наявність заборгованості у відповідача за договором поставки № 15/04/22 від 15.04.2022 року на суму 505 812,00 грн, а тому підстав для стягнення суми основної заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб - 3" немає.

З урахуванням цього немає підстав і для стягнення, нарахованих позивачем 3 % річних у сумі 3 819,00 грн та інфляційних нарахувань у сумі 28 426,24 грн, які є похідними вимогами.

За таких обставин позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Продснаб Преміум" задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 26.10.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко