ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.10.2022р. Справа №905/619/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (69014, Запорізька обл.,м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52, , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Слов`янський машинобудівний завод" (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Світлодарська, буд. 65, , ел. пошта: )

про стягнення 378954,06 грн

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна», звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" про стягнення 378 954,06 грн в тому числі 329 198,40 грн- основної заборгованості; 3409,23 грн- 3%річних та 46346,42 грн-інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання №1901 від 19.01.2021 в частині своєчасної оплати отриманого товару.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір постачання №1901 від 19.01.2021, копію видаткових накладних №40 від 12.02.2022, № 197 від 17.02.2022, копії податкових накладних № 22 від 12.01.2022, № 104 від 17.02.2022, копію платіжного доручення №33976 від 27.01.2022, статутні документи підприємства позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 526, 625, 629, 692,712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 08.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов; запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив (за наявності).

У зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі, Господарський суд Донецької області припинив з 22 лютого 2022 року здійснювати відправку вихідної кореспонденції (розпорядження від 21.02.2022).

Враховуючи викладене, з метою належного повідомлення учасників справи про рух справи, суд використовував альтернативні способи вручення процесуальних документів учасникам справи, а саме шляхом направлення ухвали на електронні адреси сторонам та телефонограмою.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, яке призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Згідно наказу Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

Розпорядженням голови Господарського суду Донецької області від 15.04.2022р. №9-р з 18.04.2022р. запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у віддаленому режимі. Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, в залежності від об`єктивних обставин, пов`язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності та визначена можливість проведення судових засідань у приміщенні суду за наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення такого судового засідання у приміщенні суду (перебування суддів, працівників суду за означеною вище адресою суду).

У зв`язку з вищенаведеними обставинами судове рішення ухвалено поза межами встановленого процесуального строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (далі - Позивач або Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Слов`янський машинобудівний завод" (далі - Відповідач або Покупець) було укладено договір постачання №1901 (далі - Договір).

За умовами цього Договору (пункт 1.1), Позивач, як Постачальник, зобов`язується передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах Договору.

Згідно пункту 1.2 Договору, предметом поставки за цим Договором є Товар, асортимент, кількість та ціна, якого зазначені у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Умови та строки поставки товару вказані у специфікаціях (п.3.1. Договору).

Відповідно до п.4.1.Договору ціна за товар, що поставляється за цим Договором, встановлюється у гривнях і відображена у специфікації і включає в себе всі податки, збори та інші платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою товару.

Приписи пункту 5.1 Договору визначають, що платежі за цим Договором здійснюються наступним чином: 100% - оплата за фактом постачання протягом 10 робочих днів з моменту отримання товару.

Відповідно п.5.3.Договору оплата за поставлений товар буде проводитись згідно умов специфікації та надання покупцеві документів, зазначених у п.6.4. Договору, якщо інше не зазначено у специфікації.

За змістом пунктів 5.6, 5.7 Договору, у випадку прострочення оплати з причини не надання Постачальником податкової накладної або в разі порушення ним порядку заповнення і порядку реєстрації податкових накладних, Покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу. У випадку, якщо ціна і загальна сума рахунку включають ПДВ, оплата такого рахунку здійснюється за умови, що суму ПДВ включено до Єдиного реєстру податкових накладних. Якщо відповідну суму ПДВ не відображено в Єдиному реєстрі податкових накладних, оплата рахунку здійснюється після реєстрації ПДВ.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, Товар і право власності на нього вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем в момент передачі Товару представнику Покупця.

Пунктами 6.2 та 6.3 Договору Сторони узгодили, що приймання товару за якістю та кількістю здійснюється за участю повноважних представників обох сторін, у відповідності з інструкціями приймання продукції за якістю і кількістю ("Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затверджена Постанова Держарбітражу СРСР від 15 червня 1965 року № П-6; «Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» затверджена Постановою Держарбітражу СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7). При виявленні невідповідності Товару за кількістю та (або) якістю виклик представника Постачальника не є обов`язковим.

У відповідності до пункту 10.5 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання зобов`язань Сторонами за Договором.

18.01.2022 Позивач та Відповідач підписали специфікацію №10 на поставку підшипників 53622ЛН у кількості 120 шт. на загальну суму 329198,40 грн.

Умовами специфікації встановлено, що оплата здійснюється 100% по факту постачання протягом 10 робочих днів з моменту отримання товару. Умови поставки EXW, м.Слов`янськ. Строк поставки 15.02.2022р.

Договір та специфікація підписані уповноваженими особами та засвідчені печатками Сторін.

На виконання умов Договору, Позивач здійснив поставку Відповідачу партії товару - підшипників 53622ЛН на загальну суму 329 198,40 грн. (з ПДВ) через поштового оператора «Нова пошта». Крім того, відповідачу були надіслані документи, зокрема видаткова накладна №197 від 17.02.2022.

Поставка товару підтверджується квитанцією ТОВ «Нова Пошта» №6754 із відомостями про отримання відправлення 23.02.2022 уповноваженою особою ПАТ "Слов`янський машинобудівний завод".

За наслідками здійснення вказаної господарської операції Позивач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №104 від 17.02.2022 на поставку вказаних вище підшипників.

На вищезазначеній податковій накладній наявна відмітка про те, що документ доставлено контрагенту, тобто відповідачу.

Матеріалами справи не підтверджено, що Покупець заявляв до Постачальника претензії щодо якості або кількості поставленого Товару.

Таким чином, Позивач передав у власність Відповідача товар на суму 329 198,40 грн.

Враховуючи дату отримання Відповідачем товару 23.02.2022, Покупець мав розрахуватися за поставлений товар не пізніше ніж 10.03.2022. Однак, всупереч умов Договору, Покупець за товар не розрахувався.

Вважаючи порушеним своє право, ТОВ "ЄПК Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" грошових коштів у загальному розмірі 378 954,06 грн. з яких:

329 198, 40 грн. - сума основної заборгованості за товар по договору постачання №1901 від 19.01.2021; 3409,23 грн. - 3% річних та 46 346,42 грн.- інфляційних втрат

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Господарського і Цивільного кодексів України, умовами Договору №1901 від 19.01.2021

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами вищезазначений Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка кореспондується із ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що на виконання умов Договору №1901 Позивач здійснив поставку Відповідачу партії товару -підшипників 53622ЛН на загальну суму 329198,40 грн., а відповідач отримав вказаний товар.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність претензій до проданого та отриманого Відповідачем товару за кількістю та (або) якістю.

Крім того, у відповідності до умов п.6.5. Договору позивач склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №104 від 17.02.2022 на спірну суму.

Враховуючи дату отримання Відповідачем товару - 23.02.2022, Покупець мав розрахуватися за поставлений товар не пізніше ніж 10.03.2022, проте оплату не здійснив.

Доводи позивача відповідачем не спростовані. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про оплату поставленого товару в повному обсязі.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що факт постачання відповідачу товару скоріше мав місце, аніж не був. Отже, вимога ТОВ "ЄПК Україна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" заборгованості за Договором постачання № 1901 у сумі 329 198, 40 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат та процентів річних.

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно розрахунку Позивача, сума інфляційних втрат нарахованих за прострочення оплати товару вартістю 329 198, 40 грн поставленого за накладною №197 від 17.02.2022 за загальний період з 11.03.2022 по 15.07.2022 складає 46 346,42 грн.

Перевіривши наданий розрахунок інфляційних витрат, суд вважає його арифметично вірним та обгрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Також, у відповідності до розрахунку Позивача, сума трьох процентів річних нарахованих за прострочення оплати товару вартістю 329 198, 40 грн за загальний період з 11.03.2022 по 15.07.2022 складає 3409,23 грн. За розрахунком суду ця сума є більшою, ніж заявлена позивачем, проте суд обмежений заявленою сумою позовної вимоги, тому з відповідача підлягає стягненню саме 3409,23 грн 3% річних.

Щодо витрат Позивача на правову допомогу.

14.09.2022 від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, яким останній просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" витрати на правову допомогу в сумі 11 000,00 грн.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч.1 ст.126 вказаного кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду, справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо вказаної вимоги, позивач зазначив, що 14.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» та Адвокатом Гусельниковим Мирославом Олександровичем укладено договір про надання правових послуг.

Предметом даного Договору є надання адвокатом юридичних послуг та представництво інтересів замовника в органах державної влади, судах та правоохоронних органах.

Умовами п.3 Додатковї угоди № 1 до Договору про надання правових послуг від 14.07.2022 сторони визначили вартість дій та послуг Виконавця (адвоката).

06.09.2022 сторонами було складено Акт виконаних робіт № 3 в якому сторони виклали перелік правової допомоги, яка була надана позивачу адвокатом, а саме:

- складення позовної заяви (включає в себе в тому числі правовий аналіз документів, формування правової позиції, складення позову та розрахунку боргу та господарських санкцій), що складає 5000 грн,

- формування позовної зави до подачі, включаючи засвідчення документів, відправлення примірнику позову з додатками відповідачу, що складає 1000 грн,

- підготовка та відправка до суду письмових пояснень по господарський справі 905/619/22, що складає 3000 грн.

- підготовка клопотання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, що складає 2000 грн.

Загальна вартість правових послуг склала 11 000 грн.

29.08.2022 адвокатом виставлено рахунок №3-2 позивачу на суму 3000грн. за підготовку та відправку до господарського суду письмових пояснень по справі.

06.09.2022 адвокатом виставлено рахунок № 3-3 на 3000 грн за формування позовної зави до подачі та підготовка клопотання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.

До заяви долучено платіжне доручення № 3829 від 25.07.2022 на суму 5000 грн за підготовку та подання позовної заяви та платіжне доручення № 3866 від 01.09.2022 за підготовку та подання пояснень.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі № 915/237/18.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За висновком суду, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг.

Як вбачається зі змісту акту виконаних робіт №3 від 06.09.2022 у переліку виконаних робіт міститься правова послуга як підготовка та відправка до Господарського суду Донецької області та відповідачу письмових пояснень по господарській справі №905/619/22 про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 3000грн.

Як вбачається, адвокатом до суду були надіслані пояснення по справі. В зазначених поясненнях адвокатом повідомлено суд, що станом на 31.08.2022 за відповідачем продовжує обліковуватися сума заборгованості, яка заявлена до стягнення. Крім того, викладені норми Цивільного та Господарського кодексів, які по суті повторюють зміст позовної заяви. Іншої додаткової інформації в зазначених поясненнях не наведено.

Також, суд зауважує на тому, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, оскільки справа є малозначною.

Отже дослідивши зміст пояснень (п.3 переліку акту виконаних робіт), які були складені адвокатом , суд вважає, що обсяг витраченого адвокатом часу та складності зі здійснення означених дій не обґрунтовувують таку їх вартість у розмірі 3000 грн.

Таким чином, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони неспівмірні з виконаною роботою у Господарському суді Донецької області.

Отже, з огляду на положення ч.4 ст.126 та частин 5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги задоволення позовних вимог повністю, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, дослідивши надані позивачем докази в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що належні до компенсації відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню на суму 9500грн.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» до Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" про стягнення 378 954,06 грн- задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Слов`янський машинобудівний завод" (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Світлодарська, буд. 65, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (69014, Запорізька обл.,м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52, ):

329 198 грн.40 коп. - суму основної заборгованості за товар по договору постачання №1901 від 19.01.2021;

3409 грн. 23 коп. - 3 проценти річних;

46346 грн. 42 коп.- інфляційних втрат;

5684 грн. 32 коп. - судовий збір;

9500 грн 00 коп - витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман