ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 Справа № 917/5/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства «Укртрансгаз», 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1,

до Приватного підприємства «Сучасні технології», 36028, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 10/61, кв. 39,

про стягнення 998 110,80 грн. та зобов`язання виконати умови договору в натурі

та зустрічною позовною заявою Приватного підприємства «Сучасні технології», 36028, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 10/61, кв. 39,

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз», 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1,

про внесення змін до договору про закупівлю товарів №Т-10/ від 15.03.2021р.

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: від позивача (за первісним позовом): Жирний О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Романенко П. (в режимі відеоконференції).

Суть спору:

Розглядається позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Приватного підприємства «Сучасні технології» про стягнення 998 110,80 грн., з яких 644 170,80 грн. пеня за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р., 353 940,00 грн. штраф, та зобов`язання виконати умови договору в частині виконання в натурі зобов`язання щодо поставки відповідного обсягу товару, згідно з умовами укладеного договору та специфікації та зустрічна позовна заява про внесення змін до вказаного договору.

Ухвалою від 06.01.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, після чого ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.01.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки. Ухвалою від 21.02.2022р. повернуто поданий відповідачем зустрічний позов на підставі ч.6 ст.180 ГПК України. Ухвалою від 29.03.2022р. поновлено ПП "Сучасні технології" пропущений процесуальний строк на подання зустрічного позову, прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду з первісним позовом.

07.06.2022 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.08.2022 р. оголошено ухвалу про перерву в судовому засіданні до 13.09.2022 р. до 9:00, після чого знов оголошено перерву при розгляді справи по суті до 29.09.2022р.

У засіданні 29.09.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив строки поставки товарів за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. на суму 1 150 115,10 грн. та не виконав умови договору в частині поставки товарів на суму 2 389 284,90 грн., чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у відзиві б/н від 14.02.2022 р. (вх. № 1821 від 17.02.2022 р.) проти позову заперечує, посилаючись на те, що:

- виробник продукції, поставка якої є предметом договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., надіслав на адресу Приватного підприємства «Сучасні технології» лист щодо неможливості виготовити замовлення у зв`язку з обмеженнями, пов`язаними із захворюванням Covid-19, раніше 20-25 липня 2021 року, про що відповідач повідомив позивачу листом № 30 від 22.04.2021 р.;

- у квітні 2021 року збільшились ринкові ціни на аналогічну продукцію, внаслідок чого ціни, визначені Специфікацією до договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., стали невідповідними закупівельним цінам;

- позивач не врахував інтереси Приватного підприємства «Сучасні технології» щодо неприпустимості збитковості господарських операцій та не погодив запропоновану відповідачем зміну ціни товару;

- відповідно до умов договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. зобов`язання ПП «Сучасні технології» поставити товар припинилося після 30.06.2021 року, а позивач своєю поведінкою засвідчив, що після вказаної дати він втратив інтерес до закупівлі решти товару на суму 2 389 284,90 грн.;

- закупівля товару за договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. у 2022 році на суму 2 389 284,90 грн. суперечить положенню ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- нарахування штрафних санкцій можливе лише до закінчення строку поставки товару, а саме до 30.06.2021 р.;

- у зв`язку з простроченням поставки товару Акціонерне товариство «Банк Альянс» в порядку, передбаченому договором банківської гарантії № 1746-21 від 24.02.2021 р., перерахувало на рахунок позивача гарантійний платіж в розмірі 176 970,00 грн., а тому розмір пені, що може бути стягнута з відповідача, має бути зменшений на вказану суму.

Крім того, у відзиві ПП «Сучасні технології», посилаючись на надмірний розмір штрафних санкцій у порівнянні із сумою збитків, добросовісність відповідача, нерівність сторін у договорі в частині встановлення відповідальності за порушення зобов`язань, а також значну фінансову нерівність сторін, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають сплаті відповідачем, на 80 %.

Також 17.02.2022 р. відповідачем було подано зустрічний позов про внесення змін до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині збільшення ціни за одиницю товару на 10 %, який ухвалою від 21.02.2022 р. повернутий без розгляду

У відповіді на відзив (вх. № 2200 від 12.03.2022 р.) позивач вказує на те, що:

- обставинами непереборної сили не вважаються, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів;

- умовами укладеного між сторонами договору чітко визначено, що всі зміни і доповнення до цього договору складаються в письмовій формі, підписуються уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору, а станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою між позивачем та відповідачем не підписувались жодні додаткові угоди про внесення змін до договору № Т-10/ від 15.03.2021 р.;

- закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином;

- гарантійне зобов`язання та відповідні правовідносини носять самостійний характер по відношенню до основного зобов`язання та пов`язані з останнім лише порушенням основного зобов`язання;

- відповідачем не обґрунтовано будь-якими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами необхідних обставин для застосування судом зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 29.03.2022 року поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк на подання зустрічного позову, прийнято зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Сучасні технології» до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про внесення змін до договору про закупівлю товарів від 15.03.2021р. для спільного розгляду з первісним позовом у даній справі.

В обґрунтування вказаних вимог відповідач посилається на те, що постачання товару за первісними цінами суперечить меті діяльності ПП «Сучасні технології» отриманню прибутку та господарському інтересу підприємства, оскільки операції з постачання товару за такими цінами будуть завідомо збитковими та завдадуть відповідачу суттєвої фінансової шкоди.

У відзиві на зустрічну позовну заяву (вх. № 2281 від 21.03.2022 р.) АТ «Укртрансгаз» зазначає, що зміни до договору можуть бути внесені тільки до закінчення строку дії договору, та у зв`язку з викладеним, а також з огляду на відсутність виключних обставин для зміни договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. за рішенням суду та відсутність доказів наявності згоди АТ «Укртрансгаз» щодо ініційованих відповідачем змін до договору, просить у задоволенні позовних вимог ПП «Сучасні технології» відмовити.

07.06.2022 року Приватним підприємством «Сучасні технології» подано до суду клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого відмовлено за ухвалою суду від 07.06.2022 р.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

15.03.2021 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Приватним підприємством «Сучасні технології» було укладено договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № Т-10/ (а.с. 6-14).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ПП «Сучасні технології») зобов`язувався у визначений цим договором строк передати у власність Покупця (АТ «Укртрансгаз») «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами (Листи з нержавіючої сталі)» (Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною, а Покупець прийняти і оплатити такі Товари.

Згідно з п. 5.1 договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Згідно зі Специфікацією, що є додатком 1 до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р., відповідач зобов`язувався поставити позивачу Товари на загальну суму 3 539 400,00 грн., в т.ч. ПДВ 589 900,00 грн. Строк поставки 45 календарних днів з дати укладення договору. Місце поставки Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського, 49, Центральний склад ВРТП «Укргазенергосервіс».

Пунктом 6.3.1 договору визначено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим договором.

Відповідачем було здійснено поставку позивачу Товарів згідно з договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. на загальну суму 1 150 115,10 грн., що підтверджується видатковими накладними № 00019 від 07.06.2021 р. на суму 528 690,00 грн., № 00021 від 11.06.2021 р. на суму 603 108,00 грн. та № 00024 від 12.07.2021 р. на суму 18 317,10 грн., а також актами приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 14.06.2021 р., 15.06.2021 р. та 14.07.2021 р. (а.с. 27-35).

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов вказаного договору поставив частину Товару на суму 1 150 115,10 грн. з порушенням встановлених договором строків та не поставив решту визначеного у Специфікації до договору Товару, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Сучасні технології» 998 110,80 грн., з яких 644 170,80 грн. пеня за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р., 353 940,00 грн. штраф, та зобов`язання виконати умови договору в частині виконання в натурі зобов`язання щодо поставки відповідного обсягу товару, згідно з умовами укладеного договору та специфікації.

Відповідач проти заявлених АТ «Укртрансгаз» вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві, а також, посилаючись на те, що постачання товару за первісними цінами суперечить меті діяльності ПП «Сучасні технології» отриманню прибутку та господарському інтересу підприємства, оскільки операції з постачання товару за такими цінами будуть завідомо збитковими та завдадуть відповідачу суттєвої фінансової шкоди, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про внесення змін до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині збільшення ціни за одиницю товару на 10 % з одночасним зменшенням кількості товару.

Перелік доказів, якими позивач за первісним позовом обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № Т-10/ від 15.03.2021 р. з додатком, видаткові накладні № 00019 від 07.06.2021 р., № 00021 від 11.06.2021 р. та № 00024 від 12.07.2021 р., акти приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 14.06.2021 р., 15.06.2021 р. та 14.07.2021 р., та ін.

Докази відповідача в спростування вимог АТ «Укртрансгаз»: лист від 15.04.2021 р., довідка Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/249 від 14.04.2021 р., листи ПП «Сучасні технології» № 30 від 22.04.2021 р., № 14/04/21 від 14.04.2021 р., № 66 від 26.05.2021 р., № 73 від 14.06.2021 р., № 75 від 15.06.2021 р., банківська гарантія № 1746-21 від 24.02.2021 р., платіжні доручення № 2 від 26.07.2021 р. та № 1225 від 21.07.2021 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 ЦК України Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як зазначено вище, відповідно до Специфікації, що є додатком 1 до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р., відповідач зобов`язувався поставити позивачу Товари на загальну суму 2 949 500,00 грн., в т.ч. ПДВ 589 900,00 грн. Строк поставки 45 календарних днів з дати укладення договору. Місце поставки Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського, 49, Центральний склад ВРТП «Укргазенергосервіс».

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено поставку позивачу Товарів згідно з договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. на загальну суму 1 150 115,10 грн., що підтверджується видатковими накладними № 00019 від 07.06.2021 р. на суму 528 690,00 грн., № 00021 від 11.06.2021 р. на суму 603 108,00 грн. та № 00024 від 12.07.2021 р. на суму 18 317,10 грн., а також актами приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 14.06.2021 р., 15.06.2021 р. та 14.07.2021 р.

Таким чином, поставка Товару на вказану суму була здійснена з порушенням встановлених договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. строків.

Доказів здійснення Приватним підприємством «Сучасні технології» поставки решти визначеного у Специфікації до договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. Товару на суму 2 389 284,90 грн. відповідачем не надано.

У відзиві б/н від 14.02.2022 р. (вх. № 1821 від 17.02.2022 р.) відповідач стверджує, що зобов`язання ПП «Сучасні технології» поставити товар припинилося після 30.06.2021 року (закінчення строку дії договору).

Так, згідно з п. 13.1 договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. він діє в частині поставки товарів по 30 червня 2021 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 910/9072/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, суд відхиляє доводи ПП «Сучасні технології» про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами Договору є неможливою поставка відповідачем товарів за договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. та їх прийняття позивачем.

Крім того, відповідно до ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

В матеріалах справи відсутні докази відмови позивача від договору поставки у відповідності до ст. 665 ЦК України.

Відсутність звернень АТ «Укртрансгаз» до ПП «Сучасні технології» з вимогами до поставити товар згідно з договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. після 30.06.2021 року також не свідчить про втрату позивачем інтересу до закупівлі решти товару на суму 2 389 284,90 грн.

Щодо посилання відповідача на те, що у квітні 2021 року збільшились ринкові ціни на продукцію, постачання якої є предметом договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., однак позивач не врахував інтереси Приватного підприємства «Сучасні технології» щодо неприпустимості збитковості господарських операцій та не погодив запропоновану відповідачем зміну ціни товару, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також згідно зі ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, підприємницька діяльність передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків, які пов`язані з такою діяльністю. До таких ризиків чинним законодавством віднесено, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З урахуванням викладеного, судом не приймаються посилання відповідача на зростання закупівельної ціни Товару, постачання якого є предметом договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., оскільки ця обставина не є надзвичайною і невідворотною за даних умов здійснення господарської діяльності та не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання господарського зобов`язання.

Крім того, відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також згідно з п. 14.2 договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. всі зміни і доповнення до цього договору складаються в письмовій формі, підписуються уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємною частиною цього договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Оскільки договір про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. залишався чинним в первісній редакції, жодних змін до нього у встановленому законом порядку внесено не було, він підлягає виконанню сторонами.

У відзиві на позовну заяву ПП «Сучасні технології» також стверджує про те, що закупівля товару за договором № Т-10/ від 15.03.2021 р. у 2022 році на суму 2 389 284,90 грн. суперечить положенню ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до вказаної норми ЗУ «Про публічні закупівлі» дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

При цьому, вищевказана норма Закону застосовується замовником за умови укладення відповідного договору до договору про закупівлю, укладеному в попередньому році з учасником, пропозицію якого було акцептованого за результатами процедури закупівлі та ураховуючи вимоги частини першої статті 631 Цивільного кодексу України, згідно з якою строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, продовження дії договору про закупівлю можливо у разі, коли строк його дії не закінчився у встановленому чинним законодавством порядку.

Дані висновки викладено у роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо введення в дію договору про закупівлю в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі саме з учасником, пропозиція якого була акцептована за результатами процедури закупівлі, щодо застосування статті 631 Цивільного кодексу України» від 03.07.2015 р. № 3302-05/21568-07.

Водночас, строк дії договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині поставки товарів закінчився 30.06.2021 року. При цьому, як зазначено вище, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань.

Зазначений договір не був продовжений в порядку, визначеному ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а позовні вимоги у даній справі стосуються не виконання відповідачем умов додаткової угоди про продовження договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. (яка не була укладена сторонами), а дотримання Приватним підприємством «Сучасні технології» умов початкового договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., зобов`язання сторін за яким є чинними та мають бути виконані в порядку, визначеному законодавством.

Відтак, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виконати умови договору в частині виконання в натурі зобов`язання щодо поставки відповідного обсягу товару, згідно з умовами укладеного договору та специфікації, підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.4 договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. визначено, що за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 644 170,80 грн. пені та 353 940,00 грн. штрафу (а.с. 45), суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та вірним.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Частиною 6 статті 232 ГК України також визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, згідно з п. 13.1 договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. він діє в частині поставки товарів по 30 червня 2021 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання. А отже, у вказаному договорі відсутні положення, які б забороняли нарахування пені за порушення строків поставки товару після 30.06.2021 р., про що стверджував відповідач у відзиві б/н від 14.02.2022 р. (вх. № 1821 від 17.02.2022 р.).

Також судом не приймаються твердження Приватного підприємства «Сучасні технології» щодо необхідності зменшення розміру пені на суму гарантійного платежу, перерахованого позивачу Акціонерним товариством «Банк Альянс» згідно з договором банківської гарантії № 1746-21 від 24.02.2021 р., з огляду на наступне:

Так, відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з банківською гарантією, виданою 24.02.2021 року (а.с. 151), Акціонерне товариство «Банк Альянс» прийняв на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Акціонерному товариству «Укртрансгаз» суму в розмірі 176 970,00 грн. протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги останнього.

26.07.2021 року Акціонерним товариством «Банк Альянс» було перераховано вказану суму банківської гарантії на рахунок АТ «Укртрансгаз», що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 26.07.2021 р. (а.с. 154).

При цьому, відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Таким чином, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі № 910/11944/18, банківська гарантія не є штрафною санкцією в розумінні статті 549 ЦК України, а є інструментом, покликаним мінімізувати ризики бенефіціара від неналежного виконання контрагентом договору та забезпечити грошовою сумою виконання зобов`язань у встановлені договором строки, порушення яких тягне за собою відповідальність принципала у вигляді повернення виплаченої гарантом (банком) бенефіціару суми гарантійного платежу.

Таким чином, твердження відповідача щодо необхідності врахування суми банківської гарантії при розрахунку розміру пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. не відповідають положенням чинного законодавства.

Водночас, як зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 14.02.2022 р. (вх. № 1821 від 17.02.2022 р.) просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80 %.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 16.10.2019 р. у справі № 910/1828/19.

Позивачем не надано доказів заподіяння Акціонерному товариству «Укртрансгаз» збитків внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. Крім того, з інформації, наявної в матеріалах справи, не вбачається, що у разі зменшення розміру штрафних санкцій позивач зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану.

Врахувавши викладене, з огляду на необхідність дотримання принципу рівності сторін справи та балансу інтересів обох сторін договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені та штрафу, заявлених позивачем, на 80 % до 128 834,16 грн. та 70 788,00 грн. відповідно. При цьому суду зазначає, що таке зменшення розміру штрафних санкцій не є дискримінаційним по відношенню до позивача, оскільки у даних правовідносинах його інтереси достатньо захищені як сплатою гарантії, про що йшлося вище, так і покладенням на відповідача обов"язку щодо поставки відповідного обсягу товару, згідно з умовами укладеного договору та специфікації.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в частині зобов`язання Приватного підприємства «Сучасні технології» виконати умови договору в частині виконання в натурі зобов`язання щодо поставки відповідного обсягу товару, згідно з умовами укладеного договору та специфікації, а також стягнення з відповідача 128 834,16 грн. пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. та 70 788,00 грн. штрафу.

Щодо позовних вимог Приватного підприємства «Сучасні технології» про внесення змін до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині збільшення ціни за одиницю товару на 10 %, викладених у зустрічній позовній заяві б/н від 14.02.2022 р. (вх. № 233/22 від 17.02.2022 р.) суд зазначає наступне:

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є зміна правовідношення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що у період, коли ПП «Сучасні технології» почало закуповувати необхідний товар для поставки АТ «Укртрансгаз», збільшилися ринкові ціни на аналогічну продукцію, внаслідок чого ціни, визначені Специфікацією до договору № Т-10/ від 15.03.2021 р., стали невідповідними закупівельним цінам.

Дана обставина була підтверджена письмовою інформацією від Полтавської торгово-промислової палати (лист № 24.14-05/249 від 14.04.2021 р.).

На підставі вказаної інформації ПП «Сучасні технології» звернулося до АТ «Укртрансгаз» з пропозиціями про підвищення ціни за одиницю товару на 10 %, які відповідач за зустрічним позовом проігнорував.

Посилаючись на те, що постачання товару за первісними цінами суперечить меті діяльності ПП «Сучасні технології» отриманню прибутку та господарському інтересу підприємства, оскільки операції з постачання товару за такими цінами будуть завідомо збитковими та завдадуть відповідачу суттєвої фінансової шкоди, ПП «Сучасні технології» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою про внесення змін до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині збільшення ціни за одиницю товару на 10 % з одночасним зменшенням кількості товару.

Розглянувши даний зустрічний позов Приватного підприємства «Сучасні технології», суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З огляду на зміст вищезазначених норм, змінено може бути лише чинний (такий, строк дії якого на момент прийняття судового рішення ще не минув) договір. Відповідний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 та від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

Водночас, як зазначено вище, строк дії договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. в частині поставки товарів закінчився 30.06.2021 року.

Також частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару

Однак, як передбачено ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю допускається з підстав, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», однак внесення змін до договору про закупівлю за рішенням суду можливе лише у разі досягнення сторонами згоди на таку зміну чи за наявності умов, передбачених статтею 652 ЦК України.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, сторони договору № Т-10/ від 15.03.2021 р. не досягли згоди щодо приведення умов договору у відповідність до умов, які змінилися.

Крім того, Приватним підприємством «Сучасні технології» не наведено виняткових випадків, з якими законодавець пов`язує можливість зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин, а також не надано доказів на підтвердження того, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, та що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Посилання позивача за зустрічним позовом на збитковість постачання товарів за цінами, встановленими у Специфікації до договору про закупівлю товарів № Т-10/ від 15.03.2021 р., та відсутність розумної економічної причини здійснення таких операцій судом не приймаються, оскільки обставини, що до цього призвели, належать до ризиків, притаманних господарській діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання, про що судом було зазначено вище.

З огляду на викладене, за відсутності відповідного договірного чи законодавчого обґрунтування внесення відповідних змін у судовому порядку та за відсутності згоди іншої сторони у позові слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Судові витрати пов"язані з судвого збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи, серед яких, зокрема - витрати на професійну правничу допомогу, які за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позову - на позивача.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору, сплачені АТ "Укртрансгаз" покладаються на відповідача (ПП "Сучасні технології") в сумі 50 810,93 грн., а витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом (ПП "Сучасні технології") йому не відшкодовуються у зв"язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз до Приватного підприємства Сучасні технології задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Сучасні технології ( 36028, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 10/61, кв. 39, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, )

128 834,16 грн. пені, 70 788,00 грн. штрафу, 50 810,93 грн. судового збору.

3. Зобов"язати Приватне підприємство Сучасні технології ( 36028, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 10/61, кв. 39, ) виконати умови договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №Т-10/ від 15.03.2021р. в частині виконання зобов"язання щодо поставки відповідного обсягу товару згідно з умовами укладеного договору і специфікації (Додаток №1 до договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №Т-10/ від 15.03.2021р.).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині первісного позову - відмовити.

6. У задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства Сучасні технології до Акціонерного товариства Укртрансгаз про внесення змін до договору про закупівлю товарів від 15.03.2021р. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 19.10.2022 р.

Суддя О.С. Мацко