УХВАЛА

19 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/13088/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Корпорації «Вартек, ІНК»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 (колегія суддів: Шаптала Є.Ю. - головуючий, Іоннікова І.А., Яковлєв М.Л.) та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 (суддя Ковтун С.А.)

за первісним позовом Корпорації «Вартек, ІНК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум Груп Україна»

про розірвання договору суборенди, стягнення гарантійного платежу, усунення перешкод у користуванні майном шляхом його вилучення

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум Груп Україна»

до Корпорації «Вартек, ІНК»

про стягнення заборгованості

за участю:

позивача за первісним позовом: Замляна І.О. (адвокат)

відповідача за первісним позовом: Лубинець А.В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Корпорація «Вартек, ІНК» (далі - позивач) звернувшись із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум Груп Україна» (далі - відповідач) просила:

- розірвати договір суборенди від 15.12.2017 № ДС 1703, який укладено між сторонами у справі;

- стягнути з відповідача гарантійний платіж у сумі 11 756,93 доларів США, який сплачений позивачем;

- усунути перешкоди у користуванні майном шляхом його вилучення у відповідача.

1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: карантинні заходи, які запроваджені урядом є істотною зміною обставин та підставою для розірвання спірного договору; відповідач безпідставно утримує гарантійний платіж, оскільки договір є припиненим, тому він повинен повернути його позивачу; відмова відповідача надати доступ до приміщення є підставою для зобов`язання повернути його позивачу.

1.3 Відповідач звернувся із зустрічним позовом у якому просив стягнути з позивача основний борг у розмірі 462 727,22 грн, який складається з орендної плати за травень 2020 року, 26 днів червня 2020 року та сервісних послуг за квітень - червень 2020 року.

1.4 Зустрічний позов обґрунтований тим, що оскільки договір є розірваним за ініціативою позивача, несплаченою залишилась сума боргу з орендної плати та сервісних послуг, які підлягають стягненню у судовому порядку.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022, в первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено повністю.

2.2 Свої висновки суди мотивували тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався, як на підставу первісних позовних вимог, а подана відповідачем зустрічна заява належним чином обґрунтована та доводить порушення прав відповідача.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі заявник просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 927/430/17, від 08.07.2021 у справі № 910/8040/20, від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 16.11.2021 у справі № 910/14244/20, від 20.08.2018 у справі № 905/2464/17, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16.

4. Мотивувальна частина

4.1 Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.2 Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

4.3 Суди встановили, що 15.12.2017 між позивачем (суборендар) та відповідачем (орендар) укладено договір суборенди № ДС 1703, за умовами якого та на підставі акта приймання-передачі, позивач прийняв у користування під офіс приміщення, загальною площею 288,16 м кв., розташованого за адресою: вул. Миколи Пимоненка, будинок 13, корпус 5, поверх 4, офіс 5В/2 (далі - приміщення), строком до 10.12.2020.

4.4 Розмір орендної плати та порядок її сплати врегульовано пунктом 1.4 договору, за яким вона станом на час укладення договору становила 3803,71 доларів США (підпункт 1.4.1 договору) та підлягала сплаті авансом щомісячно в термін з 1 (першого) по 10 (десяте) число поточного місяця (підпункт 1.4.2.2 договору).

4.5 За умовами пункту 1.5.1 договору, протягом семи банківських днів з моменту підписання договору, позивач зобов`язався перерахувати відповідачу гарантійний платіж у розмірі двомісячної орендної плати.

4.6 Пунктом 3.1 договору визначено, що позивач зобов`язаний щомісячно здійснювати відшкодування вартості сервісних послуг відповідно до умов договору. Відшкодування вартості сервісних послуг здійснюється позивачем починаючи з дати початку строку суборенди до дати фактичного звільнення приміщення та підписання акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

4.7 У пункті 3.5 договору сторони домовились, що вартість послуг по сервісному обслуговуванню становить 4,62 доларів США за 1 кв.м приміщення за один місяць.

4.8 Пункт 16.4 договору передбачає, що у випадку зміни кон`юнктури ринку або валютно-фінансової політики в Україні (зміни середнього ринкового розміру орендної плати в приміщеннях відповідного класу від середнього ринкового розміру орендної плати на момент підписання цього договору (середній ринковий розмір орендної плати визначається за даними трьох провідних агентств нерухомості - Colliers International, Cushman & Wakefield, CB Richard Ellis), орендар має право 1 (один) раз на рік та не раніше ніж через рік з дати початку строку суборенди за договором переглянути розмір орендної плати та запропонувати суборендарю укласти відповідну додаткову угоду до договору про зміну розміру та умов сплати орендної плати. Відмова суборендаря від запропонованих орендарем умов або ненадання суборендарем відповіді, вважається згодою сторін щодо дострокового розірвання договору протягом 2 (двох) тижнів з моменту направлення суборендареві відповідної пропозиції про зміну договору.

4.9 Відповідно до пункту 16.5 договору визначено, що позивач сплачує на користь відповідача штраф у розмірі гарантійного платежу.

4.10 30.11.2018 укладено додаткову угоду № 2 до договору, підпункт 1.4.1 якої виклали у новій редакції, згідно якої зафіксували оренду плату на наступний рік оренди - з 15.12.2018 по 10.12.2020 у розмірі 5532,67 доларів США за один повний календарний місяць суборенди. Також сторони домовились до 25.12.2018 поповнити гарантійний платіж за договором до розміру двомісячної орендної плати, що визначена у новому розмірі.

4.11 На 2020 рік новий розмір орендної плати сторони визначили шляхом укладення 10.12.2019 додаткової угоди № 3 до договору, за умовами якої змінено (продовжено) період сплати орендної плати у розмірі 5532,67 доларів США до 14.12.2019 (замість 10.12.2019), а орендну плату на період з 15.12.2019 по 10.12.2020 встановлено у розмірі 5878,46 доларів США за один повний календарний місяць суборенди. Також суборендар зобов`язався до 25.12.2019 поповнити гарантійний платіж за Договором до розміру двомісячної орендної плати, що визначена у новому розмірі.

4.12 Також встановлено, що у березні та квітні 2020 року внаслідок запровадження урядом на всій території України карантину, відповідач надав позивачу знижку у розмірі 50% від розміру орендної плати, і з урахуванням знижки такий платіж був здійснений позивачем. Запровадження знижки мало місце без внесення змін до договору шляхом надання рахунків на оплату з зазначенням ціни оренди з застосуванням знижки.

4.13 Між сторонами відбувалося листування, згідно з яким, відповідач запропонував позивачу знижку зі сплати орендної плати за травень 2020 року у розмірі 20% від вартості оренди, у той час як позивач наполягав на попередній знижці 50%.

4.14 11.06.2020 позивач надіслав відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору за згодою сторін з проектом угоди про його розірвання, яка підписана позивачем, оскільки позивач оцінив лист відповідача щодо знижки зі сплати орендної плати за травень 2020 року у розмірі 20% від вартості оренди, як пропозицію, зроблену відповідно до пункту 16.4 договору, яка не була прийнята ним, тому, на думку позивача договір є розірваним з 05.06.2020 - через два тижні з моменту направлення відповідачу пропозиції про зміну договору. Також позивач запропонував застосувати механізм звільнення його від сплати орендної плати, передбачений частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

4.15 Суди встановили, що станом на червень 2020 року позивач сплатив відповідачу 11756,93 доларів США гарантійного платежу, що відповідало розміру двомісячної орендної плати у 2020 році, який відповідач в подальшому прийняв у рахунок штрафу.

4.16 Також встановлено, що вартість сервісних послуг та розмір відшкодування комунальних послуг позивачем становив: за квітень 2020 року - 2 061,06 доларів США, за травень 2020 року - 1790,58 доларів США, за 26 днів червня 2020 року - 1544,93 доларів США.

4.17 Зважаючи на викладене, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог, оскільки настав юридичний факт розірвання Договору внаслідок дій сторін, яке ними обумовлено у Договорі, що виключало підстави для його розірвання, стягнення гарантійного платежу та усунення перешкод у користуванні майном. При цьому суди вказали на наявність правових підстав для стягнення грошових коштів, які заявлені у зустрічному позові, так як позивач не повністю сплатив орендну плату та сервісні послуги за договором.

4.18 У касаційній скарзі скаржник як підставу для касаційного оскарження зазначає, що апеляційний суд в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду.

4.19 Верховний Суд постановою від 17.04.2019 у справі № 927/430/17 (про розірвання договору оренди), скасовуючи постанову апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, яким було відмовлено у задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди, погодився з висновками суду першої інстанції про те, що умовами пункту 11.13 договору оренди передбачено право орендодавця вимагати дострокового розірвання договору у випадку порушення його умов щодо перегляду ціни орендної плати та індексації. У той же час ні вказаний пункт договору, ні інші його умови не містять конкретного порядку перегляду ціни договору, не встановлюють алгоритм дій сторін при такому перегляді, їх взаємні права та обов`язки тощо. Зазначене не дозволяє однозначно визначити зміст умови пункту 11.13 договору щодо перегляду ціни договору та, відповідно, констатувати, які саме дії (бездіяльність) орендаря породжують виникнення у орендодавця права одностороннього розірвання договору. Отже, за відсутності прямо визначених договором оренди конкретних порушень з боку орендаря при перегляді ціни орендної плати, як підстави для одностороннього розірвання договору оренди за ініціативи орендодавця, діє загальне правило, передбачене частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України та пунктом 11.5 договору щодо можливості внесення змін до договору оренди (у тому числі в частині розміру орендної плати) тільки за взаємною згодою сторін.

4.20 У постанові Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 910/8040/20 викладено висновки щодо питання застосування приписів частини шостої статті 762 ЦК України у контексті пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: "у частині шостій статті 762 ЦК України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.

4.21 Верховний Суд у постановах від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17 виклав правовий висновок про те, що для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

4.22 Постановою Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 910/14244/20 (про зобов`язання здійснити розрахунок) скасовані судові рішення попередніх інстанцій, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, з тих підстав, що суди допустили неповне з`ясування обставин справи, що призвело до прийняття передчасного рішення.

4.23 Предметом позову у справі № 905/2464/17 (постанова Верховного Суду від 20.08.2018) була вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ДіПі Інжинірінг" до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості за договором підряду та штрафних санкцій, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором, а саме несплатою рахунків згідно з актами приймання-передачі робіт.

4.24 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16, зазначено, що суди не врахували, що запровадження надзвичайного режиму роботи банківської системи та призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, неможливість використання майна згідно з умовами договору, не можуть однозначно засвідчувати, починаючи з 06 серпня 2014 року, неможливість використання такого майна ані відповідно до мети договору, яка не обмежується лише здійсненням фінансових операцій, ані взагалі, зокрема і з метою, що не суперечить положенням договору та/або закону, а отже наведена судами обставина не є абсолютною самостійною підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України.

4.25 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

4.26 Доводи скаржника, що стали підставою для відкриття касаційної провадження, не підтвердилися, оскільки у цих постановах Верховним Судом встановлено обставини, відмінні, від тих, які встановлено в оскаржуваних судових рішеннях у справі, що переглядається.

4.27 Що ж до інших наведених скаржником постанов Верховного Суду, то вони не визначені ним в якості виключного випадку касаційного оскарження, у зв`язку з чим Верховним Судом відповідні посилання скаржника не розглядаються.

4.28 Отже, після відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у наведених постановах Верховного Суду, та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

4.29 За вказаних обставин касаційне провадження за касаційною скаргою заявника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

4.30 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Корпорації «Вартек, ІНК» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 910/13088/20, закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич