ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. м. Київ Справа№ 910/15532/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників

від позивача: Погас О.А.

від відповідача: Шабаровський Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022

у справі №910/15532/21 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів»

до «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ»

про стягнення коштів у сумі 3 275 584,26 грн за невиконання зобов`язань по Договору № БДР-50/06-20 від 03.06.2020

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Фінансування інфраструктурних проектів» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ про стягнення коштів у сумі 3 275 584,26 грн за невиконання зобов`язань по Договору підряду № БДР-50/06-20 від 03.06.2020 (далі по тексту - Договір), з яких 301 320,26 грн - пеня за прострочення виконання робіт, 200 846,09 грн інфляційні нарахування на суму невикористаного авансу, 2 169 504,00 грн - пеня за несвоєчасне повернення авансу та 603 914,17 грн - не одержані позивачем доходи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору в частині строків виконання робіт, строку повернення авансу, що зумовило неодержання позивачем доходів через неналежне виконання відповідачем Договору.

У підготовчому провадженні позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача на його користь 3 230 255,49 грн за невиконання зобов`язань за Договором, з яких 255 991,33 грн - пеня за прострочення виконання робіт, 200 846,09 грн - інфляційні нарахування на суму невикористаного авансу, 2 169 504,00 грн - пеня за несвоєчасне повернення авансу та 603 914,17 грн - не одержані позивачем доходи.

Господарський суд міста Києва протокольною ухвалою від 10.01.2022 прийняв дану заяву позивача до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 позовні вимоги Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» задоволено частково. Стягнуто з «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» пеню в розмірі 255 991,33 грн, інфляційні втрати в розмірі 200 846,09 грн, пеню в розмірі 2 169 504,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 39 395,12 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При ухваленні вказаного судового рішення судом першої інстанції було встановлено, що на виконання умов Договору відповідач виконав підрядні роботи на суму 4 532 867,02 грн, які прийняті позивачем згідно Актів приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 на суму 1 419 398,44 грн, за грудень 2020 на суму 1 455 716,95 грн, за грудень 2020 на суму 1 657 751,63 грн та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2020, грудень 2020 та грудень 2020, які підписані сторонами без заперечень та зауважень. На виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачу кошти за виконані роботи у розмірі 824 147,96 грн за платіжним дорученням № 702 від 27.11.2020, у розмірі 817 166,29 грн за платіжним дорученням № 745 від 07.12.2020 та у розмірі 62 758,60 грн за платіжним дорученням № 1025 від 23.12.2020. Водночас визначена сторонами загальна вартість робіт згідно з п. 3.1 Договору становить 30 132 000,00 грн та включає сім етапів виконання робіт за Договором, проте відповідач решту робіт за Договором у строк до 21.12.2020 не виконав, повідомлення позивачу про закінчення робіт в порядку пунктів 6.9.1 та 6.9.2 Договору не надав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені на підставі п. 9.2 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020, у розмірі 255 991,33 грн за порушення підрядником строку виконання робіт, пені за несвоєчасне повернення авансу у розмірі 2 169 504, 00 грн на підставі п. 9.6 Договору та інфляційних втрат, нарахованих на суму невикористаного авансу у розмірі 200 846,09 грн на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Щодо вимоги позивача про стягнення неодержаних доходів у розмірі 603 914,17 грн, то суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог, апелянт посилається на не доведеність позивачем вартості прострочених або не виконаних робіт, відповідно суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виконання робіт.

Крім того, в порушення вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 №543/96-ВР (далі по тексту - Закон №543/96-ВР) суд неправомірно стягнув з відповідача на користь позивача пеню у розмірі, що перевищує подвійну облікову ставку НБУ. Також відповідач зазначає, що суд безпідставно стягнув з нього на користь позивача пеню за несвоєчасне повернення авансу, що у 91 раз перевищує розмір подвійної ставки НБУ, яка передбачена вимогами Закону №543/96-ВР, та помилково обчислив пеню за несвоєчасне повернення авансу із розрахунку 10 днів прострочення, замість 4 днів, та не зменшив розмір пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022 апеляційну скаргу «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15532/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 01.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 задоволено клопотання «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.09.2022 о 12 год. 20 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

20.08.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 залишити без змін.

09.09.2022 від представника відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення по справі.

Колегія суддів дійшла висновку про залишення даних пояснень представника відповідача без розгляду на підставі до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), оскільки відповідно до пункту 4 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 було встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснення до 24.08.2022.

Водночас колегія суддів надала можливість представнику апелянта надати усні пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу у судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15532/21 до 27.09.2022 до 13 год. 10 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 задоволено клопотання Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про відкладення судового засідання у справі №910/15532/21. Відкладено розгляд справи №910/15532/21 на 11.10.2022 на 13 год. 30 хв.

Судове засідання 11.10.2022 не відбулося через загрозу повторних ракетних ударів та відсутність електропостачання у приміщенні суду 10.10.2022 та 11.10.2022, та за розпорядженням Голови Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 №4 рекомендовано утриматись від розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та запроваджено дистанційний режим роботи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 виправлено описки в ухвалах Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022, від 13.09.2022, від 27.09.2022 у справі №910/15532/21, а саме зазначено назву відповідача - «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 справу №910/15532/21 за апеляційною скаргою «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 призначено до розгляду на 18.10.2022 о 11:55.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.10.2022 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 18.10.2022 заперечив проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідача, просив відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

03.06.2020 між Державним підприємством «Фінансування інфраструктурних проектів» (далі - замовник) та «Акелік груп» ВАТ, що є юридичною особою згідно законодавства Республіки Азербайджан та діє на території України через зареєстроване представництво (далі - підрядник) укладено Договір, за умовами якого, на виконання Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року (далі - Програма), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 25.04.2018 р. №435, у порядку, строки та на умовах визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання будівельно-монтажних робіт «(код за ДК 021:2015: 45230000-8 - Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь): ГБН Г.1-218-182:2011 Капітальний ремонт (влаштування) транспортної розв`язки в одному рівні кільцевого типу з малим діаметром центрального острівця на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-03 - Житомир - Чернівці на ділянці км 310+752, Чернівецька область» (далі - об`єкт будівництва) згідно з технічним завданням, викладеним в тендерній документації та у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Склад, обсяг, види та вартість будівельно-монтажних робіт (далі - роботи) по об`єкту будівництва, що будуть виконуватись підрядником, визначаються в договірній ціні (додаток №1 до договору), в межах визначеної в результаті процедури публічної закупівлі вартості закупівлі, а виконання цих робіт - в межах фактичного обсягу видатків замовника на поточний рік (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору, у редакції Додаткової угоди № 4 до Договору, сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до « 31» грудня 2020 року, але в будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У пункті 2.2 Договору сторони узгодили, що строки виконання робіт за цим договором, а також їх окремих етапів, визначаються Графіком виконання робіт (додаток №2 до договору). В межах строків виконання робіт, зазначених у Графіку, роботи виконуються на загальних умовах, без урахування вихідних, святкових і неробочих днів, якщо інше не передбачено Графіком.

Згідно п. 3.1 Договору загальна вартість робіт (договірна ціна) визначається на основі приблизного кошторису у Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною та становить 30 132 000 грн, у тому числі ПДВ 20% - 5 022 000,00 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 «Про деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів замовник може прийняти рішення щодо надання підряднику на строк не більше 3 місяців авансу по 18.12.2020 (але не пізніше кінця поточного бюджетного року) на виконання робіт в сумі, що не перевищує 30% вартості річного обсягу робіт, а саме загальної вартості робіт (Договірної ціни), що складає 9 039 600,00 грн, в тому числі ПДВ 1 506 600,00 грн на підставі наданих рахунків-фактур та спрямовується на не бюджетний рахунок, відкритий на ім`я підрядника в органах казначейства у встановленому законом порядку. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом 3 місяців з моменту отримання авансу, та виконати належним чином обсяг закупівель та надати замовнику підтверджуючі документи (Акт прийняття виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) на суму сплаченого авансу. При закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику з урахуванням індексу інфляції. Не надання авансу не є підставою для перегляду строків виконання робіт, які визначені пунктом 2.2 Договору (п. 5.4 Договору, у редакції Додаткової угоди № 3 від 18.09.2020).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що для приймання та проведення розрахунків за виконані роботи, підрядник надає замовнику повний пакет документів:

5.5.1. довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ- 3) - у двох екземплярах;

5.5.2. акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) з додатками - у двох екземплярах;

5.5.3. підсумкову відомість ресурсів - у двох екземплярах;

5.5.4. сертифікати відповідності продукції та паспорти на матеріали та устаткування;

5.5.5. виконавчу документація відповідно до вимог ДБН А.3.1-5:2016 на обсяги робіт, що відображені в актах приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в);

5.5.6. фотофіксацію об`єкту будівництва до початку, в період проведення та кінцевий результат виконаних робіт.

Після завершення виконання робіт підрядник в комплекті з кінцевим актом виконаних робіт передає замовнику загальний журнал, заповнений згідно ДБН А.3.1-5:2016 та виконавчі схеми (п. 5.6 Договору).

У п.п. 6.1.1 та п.п. 6.1.2 Договору підрядник повинен розпочати виконання робіт впродовж 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання дозвільного документу (акту, ордеру, дозволу). Початок та закінчення виконання усіх робіт за цим договором та їх окремих етапів визначається Графіком виконання робіт (Додаток №2, далі - Графік), який складається за формами, рекомендованими Мінрегіонбудом та є невід`ємною частиною договору (пункти 6.1.1 та 6.1.2 договору).

Підпунктом 6.1.4 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020, визначено, що строки виконання робіт можуть змінюватися із обов`язковим внесенням відповідних змін у договір, шляхом укладення додаткових угод, у разі:

- прийняття органами законодавчої, виконавчої та місцевої влади законодавчих та інших нормативних актів, що унеможливлюють подальше виконання робіт, або зобов`язують сторони вчинити певні дії, які потребують певного часу, що впливатиме на строки виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором;

- виникнення обставин непереборної сили, визначених та доведених відповідно до розділу 10 цього договору;

- внесення суттєвих змін до проектної документації, якщо це безпосередньо тягне за собою збільшення обсягів виконання будівельно-монтажних робіт;

- дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами;

- призупинення робіт за офіційним повідомленням замовника;

- у разі відсутності або несвоєчасності бюджетного фінансування замовника на виконання умов даного договору.

При виникненні обставин, які передбачені цим підпунктом договору, що не залежать від підрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, замовник переглядає зазначені строки. Рішення про перегляд строків оформлюється додатковою угодою про внесення змін до договору з одночасним внесенням змін в Графік.

Відповідно до п.п. 6.9.1 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020, підрядник після закінчення робіт на об`єкті будівництва протягом 3 (трьох) робочих днів надає замовнику повідомлення про закінчення робіт, відповідно до якого створюється комісія з прийняття робіт. Приймальна комісія призначається наказом замовника.

Згідно з п.п. 6.9.2 Договору приймання-передача закінчених робіт (об`єкт будівництва) здійснюється на підставі Акту приймання-передачі робіт (об`єкта будівництва) (далі - Акт), який складається приймальною комісією за участю наступних представників: замовника, проектувальника, підрядника, субпідрядних організацій (задіяних при виконанні робіт на об`єкті будівництва), експлуатаційної організації (балансоутримувача); інженера з технічного нагляду; інженера-консультанта; інших зацікавлених органів (у разі необхідності).

Додатковою угодою № 4 від 21.12.2020 до Договору сторони домовились, зокрема, внести зміни до Додатку № 2 до Договору «Графік виконання робіт», виклавши його в новій редакції.

Відповідно до вказаного Графіку встановлено строк введення об`єкта в експлуатацію - до 21.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач у визначений Договором строк не надав повідомлення про закінчення робіт та підтверджуючих документів про повне виконання робіт, чим порушив умови Договору та прострочив виконання робіт на 10 календарних днів у зв`язку з чим, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення пеню у розмірі 255 991,33 грн.

Позивач зазначає, що на виконання умов, визначених у п. 5.4 Договору, на підставі п. 9.2 Договору перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 9 039 600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 624 від 22.09.2020, який відповідач зобов`язався використати на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, виконати належним чином обсяг закупівель та надати замовнику підтверджуючі документи (Акт прийняття виконаних робіт (форма КБ-2В) та Довідку про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3)) на суму сплаченого авансу, та/або повернути замовнику невикористану суму авансу з урахуванням індексу інфляції в строк до 18.12.2020. Відповідачем надано позивачу підтверджуючі документи на виконання робіт та Довідку про вартість виконаних підрядних робіт на суму авансу 2 828 794,17 грн, тоді як підрядник повинен був надати акти прийняття виконаних робіт на суму 6 210 805,83 грн або повернути цю суму з урахуванням індексу інфляції в розмірі 200 846,09 грн в строк до 18.12.2020, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 200 846,09 грн та пеню у розмірі 2 169 504,00 грн за несвоєчасне повернення авансу.

Крім того, через порушення відповідачем умов Договору, як зазначає позивач, він був позбавлений можливості отримати дохід у вигляді утримання служби замовника (включаючи витрати на технічний нагляд) та просив суд стягнути з відповідача збитки (не отриманий дохід) у розмірі 603 914,17 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 2 ст. 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 844 ЦК України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як зазначалось вище, п.п. 6.9.1 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020, встановлено, що підрядник після закінчення робіт на об`єкті будівництва протягом 3 (трьох) робочих днів надає замовнику повідомлення про закінчення робіт, відповідно до якого створюється комісія з прийняття робіт. Приймальна комісія призначається наказом замовника.

Згідно з п.п. 6.9.2 Договору приймання-передача закінчених робіт (об`єкт будівництва) здійснюється на підставі Акту приймання-передачі робіт (об`єкта будівництва) (далі - Акт), який складається приймальною комісією за участю наступних представників: замовника, проектувальника, підрядника, субпідрядних організацій (задіяних при виконанні робіт на об`єкті будівництва), експлуатаційної організації (балансоутримувача); інженера з технічного нагляду; інженера-консультанта; інших зацікавлених органів (у разі необхідності).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідач виконав підрядні роботи на загальну суму 4 532 867,02 грн, які прийняті позивачем згідно Актів приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 року на суму 1 419 398,44 грн, за грудень 2020 року на суму 1 455 716,95 грн, за грудень 2020 року на суму 1 657 751,63 грн та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2020 року, грудень 2020 року та грудень 2020 року, які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

На виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачу кошти за виконані роботи у розмірі 824 147,96 грн за платіжним дорученням № 702 від 27.11.2020, у розмірі 817 166,29 грн за платіжним дорученням № 745 від 07.12.2020 та у розмірі 62 758,60 грн за платіжним дорученням № 1025 від 23.12.2020.

Водночас, визначена сторонами загальна вартість робіт згідно з п. 3.1 договору, складає 30 132 000,00 грн та включає сім етапів виконання робіт за договором.

Всупереч наведеному, решту робіт за Договором у строк до 21.12.2020 підрядник не виконав, повідомлення позивачу про закінчення робіт в порядку пунктів 6.9.1 та 6.9.2 Договору не надав.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У пункті 9.2 Договору, у редакції Додаткової угоди № 1 від 15.06.2020, сторонами визначено, що у разі несвоєчасного та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором підрядник сплачує замовнику штрафні санкції (пеню, штраф, неустойки, збитки тощо) відповідно до частини другої статті 231 в порядку, визначеному ст. 232 ГК України, зокрема: за порушення підрядником, з його вини, строку виконання робіт (як загального терміну, так і термінів виконання окремих етапів (у разі наявності) підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення, включаючи день підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт або письмового підтвердження щодо розірвання/припинення цього договору.

Вказані договірні умови визначені сторонами на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України з урахуванням того, що позивач (замовник) є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання, незалежно від його тривалості (п. 9.3 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020.)

Колегія суддів вважає, що позивачем та судом першої інстанції було не вірно здійснено розрахунок пені. Здійснивши власний перерахунок пені суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення зобов`язання щодо виконання робіт за Договором у розмірі 701,35 грн, з розрахунку 30 132 000,00 грн - 4 532 867,02 грн *0,1%*10(днів) / 365 = 701,35 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2 169 504,00 грн пені за несвоєчасне повернення авансу, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення пені у розмірі 2 169 504,00 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9.6 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 15.06.2020, у випадку неповернення авансу (її частини) або ненадання в зазначений день звітних документів («Акт приймання виконаних будівельних робіт» за формою КБ-2в та «Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» за формою КБ-3), що підтверджують факт виконання робіт, підряднику за кожен день не повернення не використаної суми авансу нараховується пеня в розмірі 3% від загального розміру авансу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем перераховано на користь відповідача попередню оплату у розмірі 9 039 600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 624 від 22.09.2020. (т. 1 а.с. 64).

Судом встановлено, що відповідач надав підтверджуючі документи замовнику на суму 4 532 867,02 грн, з яких сума використаного авансу - 2 828 794,17 грн та повинен був у строк до 18.12.2020 відповідно до п. 5.4 Додаткової угоди № 3 від 18.09.2020 до Договору, надати підтверджуючі документи про виконання підрядних робіт на суму 6 210 805,83 грн або повернути позивачу цю суму.

Лише 28.12.2020 підрядник повернув позивачу суму у розмірі 6 210 805,83 грн, що підтверджується випискою з банку, наявної у матеріалах даної справи, про що зазначено і позивачем у позові, чим порушив умови Договору щодо повернення авансу.

Здійснивши власний перерахунок пені за несвоєчасне повернення авансу суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про стягнення пені за несвоєчасне повернення авансу підлягає частковому задоволенню у розмірі 6 686,83 грн з розрахунку 9 039 600,00 грн * 3% * 9(днів) / 365 =6 686,83 грн.

Щодо стягнення судом першої інстанції інфляційних втрат у розмірі 200 846,09 грн, нарахованих за період з 19.12.2020 по 27.12.2020, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Однак, суд першої інстанції вказаного не врахував, а обмежився лише посиланням на наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат.

Враховуючи те, що відповідач несвоєчасно повернув суму авансу за Договором, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за період з 19.12.2020 по 27.12.2020, що становить менше місяця, а тому, оскільки інфляційні втрати визначаються за період прострочення починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, нарахування індексу інфляції є неправомірним.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18 та у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 200 846,09 грн, які нараховані за період з 19.12.2020 по 27.12.2020, задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 603 914,17 грн - сума неотриманого позивачем доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Скаржник в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції переглянути судове рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції не здійснює апеляційній перегляд судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 603 914,17 грн - сума неотриманого доходу, оскільки перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник частково довів обґрунтованість апеляційної скарги, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 910/15532/21 підлягає частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 р. у справі № 910/15532/21 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення.

4. Позов задовольнити частково.

5. Стягнути з «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4Б, офіс 2/3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26620600) на користь Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» (03118, м. Київ, вул. Хотівська, 4 (літера А), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37264503) пеню в розмірі 701 (сімсот одну) грн 35 коп, пеню в розмірі 6 686 (шість тисяч шістсот вісімдесят шість) грн 83 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 110 (сто десять) грн 82 коп.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Стягнути з Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" (03118, м. Київ, вул. Хотівська, 4 (літера А), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37264503) на користь "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4Б, офіс 2/3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26620600) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 58 921 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн 32 коп.

8. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/15532/21.

9. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.10.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак