ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2022 Справа № 917/294/21
про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та припинення права власності
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н. І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання
Ухвалою суду від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/294/21, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.04.2021 на 09:40 год.
Позивач - Оболонська сільська рада в позові зазначає, що на підставі рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 27 грудня 1995 року №6 Колективному сільськогосподарському підприємству «Оболонське» видано Державний акт на право колективної власності на землю серія ІІ-ПЛ №000087 щодо 3760,10 гектарів землі в межах згідно з планом, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №2.
Розпорядженням голови районної державної адміністрації Семенівського району Полтавської області від 08 лютого 2000 року №49 «Про реорганізацію суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб» скасовано державну реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства «Оболонське» шляхом перереєстрації в Приватне сільськогосподарське підприємство і новою назвою відповідно: Приватне сільськогосподарське підприємство «Оболонь» (далі - ПСП «Оболонь»), місце знаходження: с.Оболонь Семенівського району Полтавської області, засновник ОСОБА_1 .
Розпорядженням голови районної державної адміністрації Семенівського району Полтавської області від 11 квітня 2000 року №125 Статут ПСП «Оболонь» доповнено положенням про те, що останнє є правонаступником КСП «Оболонське».
На підставі зазначених розпоряджень голови РДА Семенівського району Полтавської області від 08 лютого 2000 року №49 та від 11 квітня 2000 року №125 відповідач ПСП «Оболонь», як правонаступник КСП «Оболонське», вважав дійсним своє право на право колективної власності на земельні ділянки, які входять до складу земель, що посвідчені Державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087.
В подальшому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження Оболонській сільській раді стало відомо, що на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087 на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області державними реєстраторами за ПСП «Оболонь» зареєстровані на праві приватної власності наступні земельні ділянки:
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.12.2020 року у справі №917/1301/19 залишено без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 року, якими визнано відсутність у Приватного сільськогосподарського підприємства «Оболонь» права колективної власності на землю, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №2, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству «Оболонське».
Позивач зазначає, що редакція статуту ПСП «Оболонь», яка була зареєстрована 08.02.2000 р. (співпадає з датою державної реєстрації Відповідача як юридичної особи), містить положення про його створення відповідно до рішення від 26.01.2000 р. №1 засновника ОСОБА_1 (пункт 1.2) без будь-якої згадки щодо волевиявлення/участі КСП «Оболонське» чи його членів у прийнятті такого рішення.
За змістом розділу 6 цього статуту, у якому містяться положення щодо власності, майна і доходів підприємства, не наведено жодної інформації про набуття (наявності) підприємством на момент його створення будь - якого майна (у тому числі на праві колективної власності), окрім внеску засновника до статутного фонду у розмірі 700,00 грн.
На підставі заяви засновника ПСП «Оболонь» ОСОБА_1 від 13.08.2002р. про передачу прав і обов`язків засновника підприємства на користь громадянина ОСОБА_2 та заяви останнього про включення до державного реєстру як засновника ПСП «Оболонь», розпорядженням голови Семенівської районної держаної адміністрації Полтавської області від 13.08.2002р. №382 внесено відповідні зміни до реєстраційних документів відповідача.
Як свідчить зміст виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.04.2017 р., державну реєстрацію ПСП «Оболонь» проведено 08.02.2000 р.
Позивач зазначає, що будь-які докази в підтвердження того, що загальними зборами КСП «Оболонське» або зборами уповноважених цього підприємства приймалося відповідне рішення про перетворення КСП у ПСП з правом правонаступництва, а також того, що ПСП «Оболонь» створено внаслідок реорганізації КСП «Оболонське» відповідно до вимог чинного та той час законодавства, обставин переходу прав і обов`язків КСП до ПСП «Оболонь», у тому числі права колективної власності за землю, що посвідчені Державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087 - відсутні.
Відтак, як зазначає позивач, одноособове рішення засновника ПСП «Оболонь» ОСОБА_1 від 26.01.2000 р. про створення приватного сільськогосподарського підприємства в силу положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» не є оформлене у встановленому порядку волевиявлення саме КСП «Оболонське» на реорганізацію або зміну організаційно-правової форми підприємства, а відтак відсутні підстави вважати, що до ПСП «Оболонь» перейшло право власності на спірні земельні ділянки, набуте КСП «Оболонське» на підставі рішення Оболонської сільської ради від 27.12.1995 № 6 та підтверджене Державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087.
Посилаючись на Розділ X пунктом 21 Перехідних положень Земельного кодексу України, позивач зазначає, що сільська рада є власником земельних ділянок колективної власності, що залишилися не розпайованими, колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили свою діяльність, а відтак ПСП «Оболонь» не може мати права приватної власності на спірні земельні ділянки.
На виконання вимог частини 8 статті 129 ГПК України позивач зробив заяву, що докази понесених судових витрат будуть подані до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою суду від 16.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи призначено на 22.06.2021 на 10:00 год., оскільки судове засідання, призначене на 08.04.2021 на 09:40 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
Ухвалою суду від 22.06.2021 розгляд справи відкладено на 29.07.2021 на 09:55 год.
Ухвалою суду від 29.07.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу № 917/294/21 до судового розгляду по суті на 21.10.2021 на 11:00 год.
Ухвалою суду від 16.12.2021 відкладено розгляд справи на 10.02.2022 на 15:00 год. Поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
В судовому засіданні 10.02.2022 представник позивача позовні вимоги підтримує. Представник відповідача проти позову заперечує.
В судовому засіданні 10.02.2022 оголошено перерву до 23.03.2022 до 11:30 год.
Ухвалою суду від 29.03.2022 розгляд справи призначено на 21.06.2022 на 11:00 год., оскільки судове засідання, призначене на 23.03.2022 на 11:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою суду від 21.06.2022 розгляд справи за клопотанням представника відповідача відкладено на 30.08.2022 на 11:00 год.
15.08.2022 до суду надійшло клопотання від представника відповідача (вх.№ 5539) про долучення до матеріалів справи № 917/294/21 відзиву разом з додатками, який помилково був долучений до матеріалів справи № 917/293/21. Клопотання задоволено судом, про що зазначено в протоколі судового засідання від 30.08.2022.
У відзиві на позовну заяву (вх.№5539 від 15.08.2022) відповідач, посилаючись на ст. 80, 104 ЦК України зазначає, що можливість перетворення КСП в інші форми господарювання, було прямо передбачено в Указі Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи до прискорення реформування аграрного сектору економіки». Із цього Указу та норм Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вбачається, що КСП могло перетворюватися на декілька підприємств інших форм господарювання, його члени мали право виходу із членів КСГП зі своїми земельними та майновими паями і самостійно господарювати чи об`єднуватися для спільного обробітку землі.
У витягу з протоколу № 1 загальних зборів членів Оболонського КСП від 26.01.2000 зазначено про створення на базі КСП "Оболонське" нового Приватного сільськогосподарського підприємства - ПСП "Оболонь".
Згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації від 08 лютого 2000 року №49 «Про перереєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб» відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №740, у зв`язку із зміною назви, організаційно-правової форми, форми власності суб`єктів підприємницької діяльності та на основі поданих документів, скасовано державну реєстрацію Колективного сільськогосподарського підприємства «Оболонське» шляхом перереєстрації його в Приватне сільськогосподарське підприємство «Оболонь».
Розпорядженням Голови районної державної адміністрації від 11 квітня 2000 року №125 «Про внесення доповнень до статутів ПСП «Оболонь», ПОП імені Чапаева», відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №740 та на підставі поданих документів, доповнено розділ І Загальні положення Статуту ПСП «Оболонь» такого змісту: підприємство ПСП «Оболонь» є правонаступником КСП «Оболонське».
Відповідач зазначає, що статут є чинним і нескасованим, його не було визнано в судовому порядку недійсним, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження його недійсності.
Відповідно до приписів статті 37 Цивільного кодексу України у редакції 1963 року (далі- ЦК УРСР) (чинній на час створення ПСП «Оболонь» шляхом перереєстрації), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання) (частина 1).
Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України (в чинній редакції) (далі -ЦК України), юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
Статтею 108 ЦК України встановлено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.
Положеннями частини шостої статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, чинній на момент перетворення КСП «Оболонське» передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Аналогічні положення містилися в пункті 7 статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на час спірних правовідносин).
Таким чином, як зазначає відповідач, ПСП «Оболонь» є правонаступником КСП «Оболонське».
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 № 907/29/19 (12-17гс20), відповідач зазначає, що наданий судом у справі з іншим предметом позову (№ 917/1301/19) висновок про відсутність правонаступництва відповідача, є нічим іншим, як правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення.
Щодо відсутності скасування державного акту та чинності права колективної власності на землю відповідач зазначив, що відповідності до статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.
Згідно положень статті 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, чинній на момент перетворення КСП «Оболонське» земля може належати підприємству на праві колективної власності, право власності на землю посвідчується державним актом.
Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній станом на 2004 рік, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Подібні висновки наведені у Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-РП/2005, справа № 1-17/2005.
Крім того пунктом 7 розділу X Перехідних положень ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Відповідач зазначає, що підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені у статті 28 ЗК України 1990 року та у статті 140 ЗК України 2001 року та ці підстави є вичерпні. Жодної з підстав припинення права колективної власності відповідачем не наведено. Зміни, які відбулися в земельному законодавстві після видачі державного акта на право колективної власності на землю (відсутність у новому законодавстві колективної форми власності) не можуть бути підставою для припинення права колективної власності на землю.
Посилаючись на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449, відповідач зазначає, що державні акти на право власності на землю, видані до внесення змін у земельне законодавство, є чинними та підлягають заміні лише у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.
Відповідач зазначає, що згідно ст.14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.
У разі якщо земельні ділянки, зазначені у частинах сьомій - восьмій цієї статті, не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із
землеустрою щодо інвентаризації земель. Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абзаці дев`ятому частини четвертої статті 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.
У разі якщо до 1 січня 2025 року протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, значеними абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним.
Відповідач зазначає, що до 2025 року особи, зазначені в статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», мають право за своїм рішенням, оформленим відповідним протоколом провести розпаювання земель, які залишились у колективній власності поміж собою та подати такий протокол на затвердження до органу місцевого самоврядування.
08 червня 2019 року були проведені збори колишніх членів КСП «Оболонське», яким було вирішено здійснити дії щодо проведення інвентаризації земель, реєстрацію прав на сформовані земельні ділянки та вчинення інших необхідних дій з метою подальшого розпаювання земель серед членів колишнього КСП «Оболонське». Проведення таких дій доручено ПСП «Оболонь» (директор ОСОБА_2 ).
Таким чином, як зазначає відповідач, право колективної власності на землю, що підтверджується Державним актом, є чинне та ніким не припинене, державний акт був даний у відповідності до чинного на той час законодавства, та надає можливість колишнім членам КСП «Оболонське» провести паювання земельних ділянок.
Посилаючись на судові рішення у справах №816/1618/17, №917/1179/18 та №917/1321/17, відповідач зазначає, що судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вже неодноразово розглядалося питання щодо права колективної власності на землю за ПСП «Оболонь», та було встановлено, що дане право є чинним, ніким не скасованим, землі колективної власності не поверталися до державної чи комунальної власності, державний акт на право колективної власності є чинним і ніким не скасованим.
Дії державного реєстратора щодо державної реєстрації прав на оспорювані земельні ділянки були предметом розгляду скарг Колегії міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції.
Відповідно до висновку Колегії, зазначено, що Колегією було встановлено, що державним реєстратором Письмаком А.О. відповідно до вимог частини 3 статті 10, статті 18, пункту 8 частини 1 статті 27 Закону належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншим нормативно-правовим актам.
Будь-яких порушень чинного законодавства в поданих документах, діях чи рішеннях державного реєстратора під час проведення державної реєстрації речових прав на оспорювані земельні ділянки встановлено не було.
Щодо порушеного права позивача відповідач зазначає, що до 2025 року орган місцевого самоврядування не має будь-яких прав на землі колективної власності. Більше того, визнання права власності на землю, яка перебуває у колективній власності, здійснюється виключно в порядку визнання майна безхазяйним.
Оболонська сільська рада, як позивач, не надала жодних доказів визнання права власності на оспорювані земельні ділянки, сформовані в результаті інвентаризації земель колективної власності згідно державного акту за сільською радою. Вказані землі ніколи не перебували у комунальній чи державній власності.
Відповідач вважає посилання позивача на п.21 Перехідних положень ЗК України безпідставним з посиланням на розпорядження Голови районної державної адміністрації від 08 лютого 2000 року №49 «Про перереєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб» та Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №740, та зазначає, що перереєстрація суб`єкта підприємницької діяльності не є його ліквідацією (припиненням) чи реорганізацією.
Позивач в особі Оболонської сільської ради, як зазначає відповідач, не надав жодного документу щодо припинення КСП «Оболонське» відповідно до ст. 37 ЦК УРСР в редакції від 30.10.1999 року, що відповідно свідчить про відсутність у Оболонської сільської ради будь-яких прав на вказані земельні ділянки чи їх порушення, тим паче, що колишні члени КСП «Оболонське» наразі вживають активних дій щодо розпаювання земель між ними.
Орієнтовний розмір понесених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу складає 9 000,00 гривень. Докази на підтвердження понесених судових витрат, як зазначає відповідач, будуть надані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення по справі відповідно до 129 ГПК України.
В судовому засіданні 30.08.2022 оголошено перерву до 21.09.2022 до 11:30 год.
Дане клопотання судом задоволено, про що зазначено в протоколі судового засідання від 21.09.2022.
В судовому засіданні 21.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Згідно з рішенням Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 27.12.1995 року №6 колективному сільськогосподарському підприємству "Оболонське" видано Державний акт на право колективної власності на землю серія ІІ-ПЛ №000087 щодо 3760,10 гектарів землі (згідно з планом). Вказаний акт (а.с.15-20) зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №2.
На підставі рішення засновника ОСОБА_1 від 26.01.2000 (а.с.21) розпорядженням Голови Семенівської районної державної адміністрації №49 від 08.02.2000 "Про перереєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб", відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №740 від 25.05.1998, у зв`язку із зміною назви, організаційної правової форми, форми власності суб`єктів підприємницької діяльності та на основі поданих документів, скасовано державну реєстрацію Колективного сільськогосподарського підприємства "Оболонське" шляхом перереєстрації його в Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь", засновник ОСОБА_1 (а.с.31).
08.02.2000 зареєстровано статут ПСП "Оболонь" (а.с.26-30), що містить положення про його створення відповідно до рішення від 26.01.2000 № 1 засновника ОСОБА_1 (пункт 1.2). Відомостей про волевиявлення/участь КСП «Оболонське» чи його членів у прийнятті такого рішення у статуті не відображено.
Розпорядженням Голови Семенівської районної державної адміністрації №125 від 11.04.2000 "Про внесення доповнень до статутів Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь", Приватного сільськогосподарського підприємства імені Чапаєва, відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №740 від 25.05.1998, та на підставі поданих документів, доповнено розділ 1 Загальні положення Статуту Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" положенням щодо визначення Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства "Оболонське" (а.с.32).
Розпорядженням Голови Семенівської районної державної адміністрації № 382 від 13.08.2002 «Про реєстрацію змін до статуту ПСП «Оболонь» (а.с.24) відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №740 від 25.05.1998, та на підставі поданих документів, проведено зміни в реєстраційних документах ПСП «Оболонь», а саме, засновника ПСП «Оболонь» ОСОБА_1 з державного реєстру виключено, включено до державного реєстру ОСОБА_2 , як засновника ПСП «Оболонь» .
Зміни і доповнення до статуту ПСП «Оболонь» (а.с.25) затверджено Розпорядженням голови Семенівської районної державної адміністрації № 383 від 29.07.2003.
Підставою для державної реєстрації згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2021 № 242482286 є державний акт на право колективної власності на землю, серія та номер: ІІ ПЛ№ 000087, виданий 17.01.1996, видавник: Оболонська сільська рада народних депутатів Семенівського району, Розпорядження Семенівської РДА № 125 від 11.04.2000 та № 49 від 08.02.2000, рішення Верховного суду України №816/1618/17 від 06.06.2019 (а.с.56-58).
Підставою для державної реєстрації є державний акт на право колективної власності на землю, серія та номер: ІІ ПЛ№ 000087, виданий 17.01.1996, видавник: Оболонська сільська рада народних депутатів Семенівського району Полтавської області (а.с.61-62).
Оболонська сільська рада в позові посилається на те, що відсутні підстави вважати, що до ПСП «Оболонь» перейшло право власності на спірні земельні ділянки, набуте КСП «Оболонське» на підставі рішення Оболонської сільської ради народних депутатів Семенівського району Полтавської області від 27.12.2995 № 6 та підтверджене Державним актом на право колективної власності на землю, серія та номер: ІІ ПЛ№ 000087, виданого 17.01.1996, оскільки ПСП «Оболонь» не є правонаступником КСП «Оболонське», що також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.12.2020 у справі № 917/1301/19.
При прийнятті рішення суд виходить з наступного.
Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі порядок реорганізації та ліквідації цього підприємства, визначено Законом України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (далі Закон у редакції, чинній на час скасування державної реєстрації КСП "Оболонське").
Відповідно до ч. 1, 2 статті 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство (далі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.
Підприємство є юридичною особою, має розрахунковий та інші рахунки в установах банку і печатку із своїм найменуванням.
Діяльність підприємства регулюється цим Законом, законами України "Про власність", "Про підприємництво", Земельним кодексом України та іншими актами законодавства України (ст.2 Закону).
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів. Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.
Порядок державної реєстрації визначається Законом України "Про підприємництво".
Підприємство діє на основі статуту (ст. 4 Закону).
Згідно ст. 7 Закону об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.
Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.
Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
Згідно ст. 8 Закону підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності.
Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.
Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.
За змістом статті 23 зазначеного Закону вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства управляє правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства.
Згідно з частиною 1 статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.
Однак за змістом частини 2 статті 23 та частини 1 статті 31 зазначеного Закону, окрім суду, рішення про реорганізацію шляхом перетворення КСП у ПСП має право приймати виключно вищий орган самоврядування КСП - загальні збори або збори уповноважених.
У статті 8 Закону України "Про підприємництво" (у редакції, чинній на час скасування державної реєстрації КСП "Оболонське" та державної реєстрації ПСП "Оболонь) встановлено, що у разі зміни назви, організаційно-правової форми суб`єкта підприємницької діяльності, а також форми власності суб`єкти підприємницької діяльності у місячний термін з моменту настання зазначених змін зобов`язані подати документи для перереєстрації (частина 11); перереєстрація суб`єкта підприємницької діяльності проводиться в порядку, встановленому для його реєстрації (частина 12); для державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи подається, зокрема, рішення власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу про створення юридичної особи (крім приватного підприємства). Якщо власників або уповноважених ними органів два і більше, таким рішенням є установчий договір, а також протокол установчих зборів (конференції) у випадках, передбачених законом (частина 2).
Аналогічні за змістом положення щодо перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності містилися і в Положенні про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740.
Згідно з наведеними положеннями законодавства про реєстрацію як обов`язкову підставу для вчинення реєстраційних дій з перереєстрації КСП у ПСП встановлено необхідність наявності відповідного рішення уповноваженого органу КСП, а не одноособового рішення громадянина про створення приватного підприємства.
Редакція статуту ПСП "Оболонь", яка була зареєстрована 08.02.2000 (співпадає з датою державної реєстрації ПСП як юридичної особи), містить положення про його створення відповідно до рішення від 26.01.2000 № 1 засновника ОСОБА_1 (пункт 1.2) без будь-якого зазначення щодо волевиявлення/участі КСП "Оболонське" чи його членів у прийнятті такого рішення.
Згідно Рішення «Про створення приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" (а.с.21) ОСОБА_1 , діючий на підставі власного волевиявлення та Законів України «Про підприємництво», «Про підприємства в Україні» та інших, вирішив створити Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь".
Згідно статуту ПСП "Оболонь" засновником ПСП "Оболонь" є ОСОБА_1 , а не КСП «Оболонське» чи його члени.
За змістом розділу 6 статуту ПСП "Оболонь", в якому містяться положення щодо власності, майна і доходів підприємства, не наведено жодної інформації про набуття (наявності) підприємством на момент його створення будь-якого майна (у тому числі на праві колективної власності), окрім внеску засновника до статутного фонду у сумі 700,00 грн.
Отже одноособове рішення засновника ПСП "Оболонь" ОСОБА_1 від 26.01.2000 про створення приватного сільськогосподарського підприємства в силу положень Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" не є оформленим у встановленому порядку волевиявленням саме КСП "Оболонське" на реорганізацію або зміну організаційно-правової форми підприємства.
Наданий відповідачем до матеріали справи витяг з протоколу № 1 загальних зборів членів Оболонського КСП від 26.01.2000 (а.с.151) не відображає волевиявлення членів КСП, оскільки не містить їх підписів. Оригіналу загальних зборів Оболонського КСП від 26.01.2000 (належним чином засвідчена копія) відповідачем до матеріалів справи не надано.
Будь-яких обставин того, що загальними зборами КСП «Оболонське» або зборами уповноважених цього підприємства приймалося відповідне рішення про перетворення КСП у ПСП з правом правонаступництва, а також того, що ПСП «Оболонь» створено внаслідок реорганізації КСП «Оболонське» відповідно до вимог чинного та той час законодавства, обставин переходу прав і обов`язків КСП до ПСП «Оболонь», у тому числі права колективної власності на землю відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087 судом не встановлено, а відповідачем належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин не надано.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності правонаступництва між КСП "Оболонське" та ПСП "Оболонь".
Отже, у ПСП "Оболонь" відсутнє право колективної власності на землю відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №2, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству "Оболонське", про що також зазначено в судових рішеннях по справі № 917/1301/19.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на дату прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Згідно ч. 3 ст. 10 вищезазначеного Закону державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії;
4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження;
6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;
7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);
8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;
9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.
91) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 27 вищезазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Оскільки Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №2, виданий Колективному сільськогосподарському підприємству "Оболонське" і у ньому відсутня відмітка про зміну власника землі на ПСП «Оболонь», як правонаступника КСП "Оболонське", суд дійшов висновку, що поданий відповідачем Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087 для реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за ПСП «Оболонь» не підтверджує набуття відповідачем права власності на ці земельні ділянки.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на дату звернення з позовом до суду) ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідно до п. 21 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідач не надав суду доказів в підтвердження того, що КСП "Оболонське" є діючим підприємством та не припинено, як юридична особа.
Згідно пункту 35 Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740 (в редакції станом на дату скасування державної реєстрації КСП «Оболонське») скасування державної реєстрації позбавляє суб`єкта підприємницької діяльності статусу юридичної особи і є підставою для виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.
Згідно статті 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).
Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.
Поданий відповідачем до матеріалів справи Витяг з протоколу № 1 загальних зборів бувших членів КСП «Оболонське» від 08.06.2019 (а.с.152) не свідчить про існування КСП «Оболонське» як юридичної особи, а також не підтверджує згоду більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).
Крім того, відповідно до ст. 14-1 вищезазначеного Закону розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абзацах другому - четвертому частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).
Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа.
У разі якщо земельні ділянки, зазначені у частинах сьомій - восьмій цієї статті, не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абзаці дев`ятому частини четвертої статті 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.
За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.
До протоколу додається список реєстрації учасників зборів, засвідчений їхніми підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради.
Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол сільській, селищній, міській раді.
Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.
До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки.
Отже посилання відповідача на витяг з протоколу № 1 загальних зборів бувших КСП «Оболонське» від 08.06.2019 р. (а.с.152), яким доручено ПСП «Оболонь» укласти договір із землевпорядною організацією на проведення інвентаризації земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087, здійснити реєстрацію права власності на земельні ділянки, сформовані при проведенні інвентаризації з метою їх подальшого розпаювання між членами колишнього КПС «Оболонське» та здійснювати усі необхідні дії щодо захисту права колективної власності на землю членів колишнього КПС «Оболонське» згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000087, в тому числі із правом звернення до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування та суду, є безпідставним, оскільки вчинення таких дій не передбачено статтею 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Посилання відповідача на судові рішення у справах №816/1618/17, №917/1179/18 та №917/1321/17 є безпідставними, оскільки у цих справах суди не встановлювали обставин та не досліджували і не аналізували наявності відповідних підстав для реєстрації ПСП "Оболонь" та правонаступництва від КСП "Оболонське".
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Витрати по сплаті судового збору згідно ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.