РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/7897/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна-Інтерком», м. Київ

про стягнення 277 641,90 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» (далі - ТзОВ «Інг-Транс»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна-Інтерком» (далі - ТзОВ «Дюна-Інтерком»/відповідач) про стягнення 277 641,90 грн, у тому числі: 149 856,60 грн - основного боргу, 36 836,98 грн- 25% річних, 36 167,49 грн - пені, 24 809,51 грн - інфляційних втрат та 29 971,32 грн - штрафу, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки товару №4336 від 21.05.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.08.2022 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, 05.09.2022 був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №919.

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дюна-Інтерком» (далі - покупець) укладено договір поставки товару №4336, відповідно до якого постачальник продає та поставляє, а покупець купує і оплачує на умовах та у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п. 3.1. договору ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів (специфікацій) постачальника, що є невід`ємною частиною даного договору. У випадку зміни ціни на товар, постачальник зобов`язаний будь-яким зручним для сторін способом повідомити покупця про такі зміни не пізніше ніж за 3 (три) календарних дні до дати введення в дію нових цін на товар та надіслати покупцю нову редакцію прайс-листа (специфікації). Ціна товару може також визначиться на підставі видаткових накладних (за відсутності прайс-листів). Фактом погодження покупцем ціни і вартості товару вважаються заявки покупця на поставку товару та підписані сторонами накладні.

У відповідності до п. 3.4. договору покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (але не пізніше) 21 (двадцяти одного) календарних дні з моменту передачі такої партії товару. До моменту проведення покупцем розрахунку за попередньо замовлену (отриману) партію товару у вказаний вище строк, відвантаження товарів і прийняття заявок постачальником не здійснюються, та постачальник має право зупинити наступні поставки товару, до моменту повного погашення покупцем заборгованості за попередньо поставлений товар.

В п. 3.6. договору сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений/отриманий згідно договору товар, не має перевищувати 30 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 25% річних.

Згідно п. 5.4. договору, в разі порушення умов п. 3.6. цього договору, на покупця накладається штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

На виконання умов цього договору, у період з 15.06.2021 по 18.12.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 149 856,60 грн, що підтверджується видатковими накладними:

№ ВДС-023439 від 15.06.2021 на суму 29 039,60 грн;

№ ВДС-024446 від 19.06.2021 на суму 14 754,00 грн;

№ ВДС-025948 від 26.06.2021 на суму 5 310,00 грн;

№ ВДС-027320 від 03.07.2021 на суму 14 380,00 грн;

№ ВДС-027626 від 06.07.2021 на суму 8 562,00 грн;

№ ВДС-028954 від 10.07.2021 на суму 21 091,00 грн;

№ ВДС-029388 від 13.07.2021 на суму 1 600,00 грн;

№ ВДС-034378 від 05.08.2021 на суму 26 917,00 грн;

№ ВДС-045628 від 08.10.2021 на суму 6 927,00 грн;

№ ВДС-046390 від 13.10.2021 на суму 9 919,00 грн;

№ ВДС-054927 від 03.12.2021 на суму 9 339,00 грн;

№ ВДС-057655 від 18.12.2021 на суму 2 018,00 грн.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Дюна-Інтерком» утворилась заборгованість в сумі 149 856,60 грн.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Дюна-Інтерком» борг у розмірі 149 856,60 грн, 25% річних в сумі 36 836,98 грн, пеню у розмірі 36 167,49 грн, інфляційні втрати в сумі 24 809,51 грн та штраф у розмірі 29 971,32 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що 21.05.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару №4336, відповідно до якого у період з 15.06.2021 по 18.12.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 149 856,60 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Дюна-Інтерком» утворилась заборгованість в сумі 149 856,60 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, у відповідності до п. 3.4. договору покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (але не пізніше) 21 (двадцяти одого) календарного дня з моменту передачі такої партії товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Дюна-Інтерком» порушено умови договору поставки товару №4336 від 21.05.2021 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 149 856,60 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 36 167,49 грн, штраф, передбачений п. 5.4. договору у розмірі 29 971,32 грн, 25% річних, передбачених п. 5.3. договору в сумі 36 836,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 24 809,51 грн, нараховані по кожній видатковій накладній окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За змістом п. 5.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 25% річних.

Згідно п. 5.4. договору,в в разі порушення умов п. 3.6. цього договору, на покупця накладається штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій здійснюється за період шість місяців.

Суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що сторони в п. 5.3. договору погодили інший розмір процентів річних, відповідно їх нарахування здійснюються у розмірі, встановленому цим пунктом договору.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 25% річних, інфляційних втрат та штрафу, і встановив, що при розрахунку розміру пені позивачем не враховано положення ст. 232 ГК України, внаслідок чого невірно визначено її розмір.

Так, за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є суми пені у розмірі 13 489,39 грн, 25% річних у розмірі 36 836,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 24 809,51 грн та штрафу у розмірі 29 971,32 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорійно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна-Інтерком» (03057, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 47-А; ідентифікаційний код 39923550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 21; ідентифікаційний код 39958625) 149 856 (сто сорок дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн 60 коп. - основного боргу, 13 489 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 39 коп. - пені, 29 971 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн 32 коп. - штрафу, 36 836 (тридцять шість тисяч вісімсот тридцять шість) грн 98 коп. - 25% річних, 24 809 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн 51 коп. - інфляційних втрат та 4 164 (чотири тисячі сто шістдесят чотири) грн 70 коп. - судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук