УХВАЛА

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/19770/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву державного підприємства "Гарантований Покупець" про відстрочку виконання рішення у справі

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

до державного підприємства "Гарантований Покупець"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"

2) Національна комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 922 288,96 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Тітов І.С. - представник за довіреністю №01/0401-22 від 04.01.2022

від відповідача (заявника): не з`явилися

від третьої особи-1: не з`явилися

від третьої особи-2: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення 922 288,96 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 у справі № 910/19770/21 (суддя Бойко Р.В.) позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, вул. Розважівська, буд. 192; ідентифікаційний код 33593431) задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства "Гарантований Покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, вул. Розважівська, буд. 192; ідентифікаційний код 33593431) 3% річних у розмірі 250 886 (двісті п`ятдесят тисяч вісімсот тисяч вісімдесят шість) грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 671 402 (шістсот сімдесят одна тисяча чотириста дві) грн. 09 коп., відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 13 834 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 33 коп.

22.02.2022 до Господарського суду міста Києва від державного підприємства "Гарантований Покупець" надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.02.2022 року визначено суддю Бойка Р.В.

Розпорядженням керівника апарату №05-23/250/22 від 22.02.2022 року у зв`язку з відпусткою судді Бойка Р.В.., відповідно до п.4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 №17, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №910/19770/21, зареєстрованих за вхідним №01-20/1577/22.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Мудрого С.М.

Як встановлено судом та вбачається з інформаційної бази "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)", 18.05.2022 справа № 910/19770/21 направлена до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги від Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022, надсилається справа № 910/19770/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №910/19770/21 відкладено вирішення питання про прийняття заяви державного підприємства "Гарантований Покупець" про відстрочку виконання рішення до повернення матеріалів справи № 910/19770/21 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 у справі №910/19770/21 рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 року у справі № 910/19770/21 залишено без змін.

22.09.2022 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 призначено розгляд заяви на 11.10.2022.

Судове засідання 11.10.2022 не відбулося у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 призначено розгляд заяви на 25.10.2022.

У судове засідання 25.10.2022 не з`явилися треті особи та відповідач, хоча про місце, дату і час повідомленний належним чином.

Представник позивача заперечував щодо задоволення заяви державного підприємства "Гарантований Покупець" про відстрочку виконання рішення.

Дослідивши подану заяву, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення у справі, виходячи з такого.

Дана заява обґрунтована тим, що заборгованість у відповідача перед позивачем виникла внаслідок:

- неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом у інший спосіб, ніж шляхом додержання механізму встановленого Законом та Порядком;

- фінансування діяльності гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису затвердженого Регулятором;

- неналежним виконанням НЕК "Укренерго" обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів гарантованому покупцю для оплати останнім електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом в повному обсязі;

- необхідність забезпечення гарантованим покупцем оплати електричної енергії перед виробникам за "зеленим" тарифому у обсягах, що пов`язані з невиконанням НЕК "Укренерго" спеціальних обов`язків з забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії;

- здійснення оплати основної суми заборгованості;

За наведених обставин заявник просить суд відстрочити виконання рішення у даній справі на один рік з моменту ухвалення рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.09., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.05. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Доводи державного підприємства "Гарантований покупець" про множинність зобов`язаних осіб перед позивачем та відсутність його вини не є тими обставинами, які можуть бути покладені в основу відстрочки виконання рішення суду, оскільки вони належать до доводів, які свідчать про обґрунтованість позову і підлягають оцінці при прийнятті рішення по суті спору, а не його виконанні.

Щодо тверджень відповідача відносно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", які, по суті, зводяться до відсутності бюджетного фінансування, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525, 526 даного Кодексу і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, ст. 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

За таких обставин, факт відсутності бюджетного фінансування, в т.ч. через надходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання, а заявником не надано доказів що у строк один рік з моменту постановлення рішення в даній справі відповідач отримає грошові кошти від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Отже, відповідачем не подано суду жодних належних доказів в розумінні приписів ст. 76 ГПК України на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема того, що відстрочення наявної у відповідача заборгованості забезпечить виконання рішення Господарського суду міста Києва в даній справі і у майбутньому надасть можливість заявнику акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7 ст. 331 ГПК України).

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19770/21 на термін в один рік з моменту ухвалення рішення.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19770/21 від 01.02.2022.

2. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

3. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

4. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.М. Мудрий