РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2022Справа № 910/17576/20

За позовомОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у місті Києві
проскасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивача Поліщук Р.М.
від відповідачаБулаєнко Р.В.
від третьої особине з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс», в якому просило суд:

- скасувати запис про право власності №6432473 (підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 14646257 від 23.07.2014 15:23:43), Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального юстиції у м.Києві, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- скасувати запис про право власності №6432914 (підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:14647281 від 23.07.2014 15:39:38, Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального юстиції у м.Києві, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно вищевказаних записів здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем на нежитлове приміщення №11 (літ. А) загальною площею 69,7 кв.м та №12 (літ. А) загальною площею 114 кв.м по вул. Діловій, 2Б у м.Києві. Однак, за твердженням позивача, фактично дані приміщення є допоміжними приміщеннями у складі багатоквартирного будинку, а тому належать на праві спільної сумісної власності співвласникам відповідного будинку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/17576/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Головне територіальне управління юстиції у місті Києві третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та призначено підготовче засідання у справі на 09.12.2020.

У підготовчому засіданні 09.12.2020 представником позивача подано клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи.

У підготовчому засіданні 09.12.2020 оголошувалась перерва до 17.12.2020.

10.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що: норми Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не діяли на момент придбання у власність спірних нежитлових приміщень відповідачем; спірні приміщення утворилися внаслідок проведеної реконструкції нежитлових приміщень у будинку по вул. Діловій, 2Б у місті Києві, та не є приміщеннями загального користування (в тому числі технічними або допоміжними); всупереч ст.346 Цивільного кодексу України в позовній заяві не зазначається жодне положення, яке може бути підставою припинення права власності ТОВ «Євротранссервіс» щодо спірних приміщень; викликає сумніви в законності створення в 2011 році об`єднання співвласників будинку, оскільки будинок було прийнято в експлуатацію лише в 2012 році.

У відзиві на позовну заяву відповідачем також заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо заявлених позивачем вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021, відмовлено у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 підготовче засідання у справі відкладено на 14.01.2021.

13.01.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення, доводи та заперечення щодо клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи.

Підготовче засідання, призначене на 14.01.2021, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 підготовче засідання у справі призначено на 04.02.2021.

У підготовчому засіданні 04.02.2021 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову. Згідно зазначеної заяви, яка надійшла до суду 13.01.2021, позивач просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 14646257 від 23.07.2014 15:23:43), Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального юстиції у м.Києві, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:14647281 від 23.07.2014 15:39:38, Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального юстиції у м.Києві, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

У підготовчому засіданні 04.02.2021 оголошувалась перерва до 11.02.2021.

11.02.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копії договору №2605/1 купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення від 26.05.2014 та копії акту прийому-передачі №1 від 06.06.2014.

Вказане клопотання судом задоволено.

У підготовчому засіданні 11.02.2021 оголошувалась перерва до 25.02.2021.

24.02.2021 від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, а саме: копії сторінок технічного паспорту на приміщення.

25.02.2021 від позивача надійшли уточнення до клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а саме: копії проектної документації щодо спірних приміщень та фотографічні зображення приміщень).

Клопотання cторін про долучення документів судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/17576/20 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі №910/17576/20 на час проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 поновлено провадження у справі №910/17576/20 для розгляду клопотань експертної установи; задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи; зобов`язано сторін у строк до 04.06.2021 через канцелярію суду надати запитувані експертом документи; задоволено клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про проведення експертизи у строк понад 90 днів; зобов`язано позивача виконати вимоги ухвали суду щодо здійснення попередньої оплати експертизи відповідно до виставленого експертною установою рахунку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 зупинено провадження у справі №910/17576/20 на час проведення судової експертизи.

03.06.2021 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

25.11.2021 до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №11584/21-43 від 11.11.2021 разом з матеріалами справи №910/17576/20, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 провадження у справі №910/17576/20 поновлено.

У підготовчому засіданні 12.01.2022 оголошувалась перерва до 10.02.2022, про що учасників справи повідомлено відповідною ухвалою суду.

08.02.2022 від відповідача надійшло клопотання про проведення повторної експертизи, мотивоване наявністю суперечностей результатів проведеної судової будівельно-технічної експертизи з іншими матеріалами справи, зокрема стосовно проведеної реконструкції спірних приміщень; наявності неупередженості позаштатного експерта, якому було доручено проведення експертизи.

У підготовчому засіданні 10.02.2022 представник відповідача підтримав вказане клопотання. Представник позивача проти задоволення цього клопотання заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 відкладено підготовче засідання на 23.02.2022 та викликано у судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інститут судових експертиз Міністерства юстиції України Лісниченка Сергія Васильовича для надання пояснень щодо висновку № 11584/21-43 від 11.11.2021, складеного за результатами проведення судової експертизи у справі №910/17576/20.

Підготовче засідання, призначене на 23.02.2022, було відкладено на 17.03.2022.

Судове засідання, призначене на 17.03.2022, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2022 учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання у справі на 23.06.2022.

У підготовчому засіданні 23.06.2022 судом відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про відкладення розгляду справи та про проведення у справі повторної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2022.

У судовому засіданні 11.08.2022 оголошувалась перерва до 08.09.2022.

Судове засідання, призначене на 08.09.2022, було відкладено на 06.10.2022.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що спірні приміщення утворилися внаслідок проведення реконструкції нежитлових приміщень у будинку по вул. Діловій, 2Б у місті Києві, та не є допоміжними приміщеннями.

Третя особа представників у судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.10.2011 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» як юридичної особи.

Відповідно до п. 1 розділу І Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів співвласників від 10.07.2020 (надалі - Статут), об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку №2-Б, що розташований за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Ділова.

Пунктом 1 розділу ІІ Статуту визначено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Статуту завданням та предметом діяльності об`єднання є, зокрема, забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном.

З матеріалів справи слідує, що Сертифікатом серії КВ №0 від 06.04.2012 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта: Будівництво житлового будинку на перетині вул. Димитрова та вул. Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва (загальна площа квартир - 25022,2 кв.м, житлова площа квартир - 12865,4 кв.м, кількість квартир - 192 квартири, кількість поверхів - 25 поверхів, площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 3339,7 кв.м, офісні приміщення, площа 1 та 2 рівнів підвалів (паркінгів) - 6509,1 кв.м) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтвердила його готовність до експлуатації.

Розпорядженням Печерської районної в місті Києва державної адміністрації №34 від 24.01.2013 присвоєно закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового будинку на перетині вул. Димитрова та вул. Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва» поштову адресу: вул. Димитрова, 2-Б у Печерському районі м. Києва.

В подальшому рішенням Київської міської ради від 13.11.2014 №373/373 «Про повернення історичних назв та перейменування вулиць, площ, провулків у місті Києві» (з урахуванням змін, внесених рішенням Київської міської ради від 11.06.2015 №617/1481) вулиця Димитрова перейменована на вулицю Ділову (район Голосіївський, Печерський).

З наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230192471 від 29.10.2020 вбачається, що 23.07.2014 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Чекригіном Олександром Валерійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 14646257, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №11 (літ. А) заг.площею 69,7 кв.м за адресою: м.Київ, вулиця Ділова, будинок 2-б, приміщення 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

З наявної у справі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230189316 від 29.10.2020 вбачається, що також 23.07.2014 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Чекригіном Олександром Валерійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 14647281, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №12 (літ. А) заг.площею 114 кв.м за адресою: м.Київ, вулиця Димитрова, будинок 2Б, приміщення 12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Підставою для державної реєстрації права власності за відповідачем на вищевказані об`єкти зазначено договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення №2605/1 від 26.05.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс».

За змістом договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення від 26.05.2014 №2605/1 (надалі - Договір №2605/1) продавець - Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» продає, а покупець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» купує майнові права на два нежитлових приміщення (далі - об`єкти) загальною площею 183,7 кв.м, які будуються в житловому будинку з вбудованими-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на перетині вулиць Димитрова та Анрі Барбюса Печерського району м.Києва (далі - об`єкт будівництва). Характеристика об`єкта:

- місто Київ;

- адреса, № будинку - Димитрова 2-Б;

- № приміщень - XI, XIІ;

- секція 1;

- поверх 17;

- загальна площа 69,7; 114,0;

- запланована дата введення будинку в експлуатацію - І кв. 2014 року.

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом цього договору є майнові права на об`єкти, які після набуття покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності (володіння, користування та розпорядження) після введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

У п. 1.3 Договору визначено, що майнові права на об`єкти за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта прийому-передачі майнових прав.

Згідно з п. 2.2 Договору загальна вартість майнових прав на об`єкт на момент укладення цього договору становить 918500,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 153083,33 грн.

Також до справи відповідачем надано копію акту прийому-передачі №1 від 06.06.2014 про передачу майнових прав на 2 нежитлових приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приміщення №11 (літ. А) заг.площею 69,7 кв.м та №12 (літ. А) заг.площею 114 кв.м за адресою: м.Київ, вулиця Димитрова (нині Ділова), будинок 2Б, право власності на які зареєстровані згідно рішень державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Чекригіна Олександра Валерійовича від 23.07.2014, є допоміжними приміщеннями у складі багатоквартирного будинку, а тому належать на праві спільної сумісної власності співвласникам відповідного будинку і не могли бути зареєстровані за відповідачем на праві власності. У зв`язку з цим позивач вказує на наявність підстав для скасування даних рішень державного реєстратора у судовому порядку.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що спірні приміщення утворилися після проведення реконструкції нежитлових приміщень у будинку по вул. Дмитрова (нині Ділова), 2-Б у Печерському районі м.Києва, є окремими об`єктами нерухомого майна та не належать до допоміжних приміщень у складі багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Аналогічне за своєю суттю визначення поняття допоміжних приміщень багатоквартирного будинку наведено і у прийнятому 14.05.2015 Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

В свою чергу, за змістом ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав), нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Суд зазначає, що для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 598/175/15-ц.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Отже, чинним законодавством України встановлено загальне правило (своєрідну презумпцію) наявності у всіх нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку статусу допоміжних приміщень, а як виняток, лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення - для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Цілком очевидно, що виходячи з такої презумпції та з врахуванням принципу змагальності сторін, передусім відповідач, який вважає себе останнім набувачем таких приміщень, має довести винятковий статус спірних приміщень як ізольованих приміщень в багатоквартирному будинку, що не належать до житлового фонду та є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №922/1406/21, постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 908/3168/19.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Для з`ясування питання щодо функціонального призначення приміщень №11 (літ. А) загальною площею 69,7 кв.м та №12 (літ. А) загальною площею 114 кв.м по вул. Діловій, 2Б у м.Києві, та належності відповідних приміщень до допоміжних, за клопотанням позивача судом було призначено у справі №910/17576/20 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи були поставлені такі питання:

- Яке функціональне призначення приміщення №11 (літ. А), загальною площею 69,7 кв.м, розташованого на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б?

- Яке функціональне призначення приміщення №12 (літ. А), загальною площею 114 кв.м, розташованого на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б?

- Чи належить приміщення №11 (літ. А), загальною площею 69,7 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 25171432, виданим 05.08.2014, Реєстраційною службою ГУЮ у м.Києві, та яке розташоване на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б, до допоміжних?

- Чи належить приміщення №12 (літ. А), загальною площею 114 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 24631973, виданим 23.07.2014, Реєстраційною службою ГУЮ у м.Києві, та яке розташоване на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б, до допоміжних?

Відповідно до висновку експерта №11584/21-43 від 11.11.2021, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі №910/17576/20:

- приміщення №11 (літ. А), загальною площею 69,7 кв.м, розташоване на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б (назва об`єкту вказана згідно Технічного паспорту від 02.09.2013, а.с. 178-181) не є окремим приміщенням, а є частиною приміщення № XI згідно Плану від 14.09.2011, з функціональним призначенням допоміжне (технічне);

- приміщення № 12 (літ. А), загальною площею 114 кв.м, розташоване на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б (назва об`єкту вказана згідно Технічного паспорту від 02.09.2013, а.с. 178-181) не є окремим приміщенням, а є частиною приміщення № XIІ згідно Плану від 14.09.2011, з функціональним призначенням допоміжне (технічне).

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Наявності підстав для відхилення висновку експерта №11584/21-43 від 11.11.2021 відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що експерт, визначивши, що в межах площі спірних об`єктів розташовані певні мережі, не встановив конкретний вид таких мереж. Також відповідач зазначив, що у висновку не зазначено, яку допоміжну або технічну функцію виконують спірні приміщення. Крім того, представник відповідача вказував, що під час проведення експертизи судовий експерт взагалі оминув питання реконструкції спірних приміщень.

Наведені обставини, за твердженням відповідача, були підставою для призначення у справі повторної експертизи.

Проте наявності підстав для призначення у справі повторної експертизи відповідач суду не довів.

Так, як зазначалося вище, допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням.

При цьому, стверджуючи про проведення реконструкції у будинку, внаслідок якої спірні приміщення втратили статус допоміжних приміщень, відповідач не надав жодних первинних документів, які б свідчили про факт проведення такої реконструкції (дозвільної та проектної документації на проведення реконструкції, документів про прийняття в експлуатацію об`єкта з урахуванням проведеної реконструкції тощо).

До матеріалів справи відповідачем було додано лише копію листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві №10/26-15/1505/07 від 15.05.2020 (адресованого відповідачу), в якому Департамент повідомив, що за наявною у нього інформацією, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва зареєструвала подані замовником будівництва ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» декларації про початок виконання будівельних робіт:

- «Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Дмитрова, 2-Б у Печерському районі м.Києва» від 14.08.2013 №КВ91;

- «Реконструкція першого та другого рівня підвального приміщення №1, №2, №3 та І-86 на першому рівні, та №4, 2-89, 2-90 та 2-91 на другому рівні в парко місця, будинку по вул. Дмитрова, 2-Б у Печерському районі м.Києва» від 20.08.2013 №КВ 14.

В подальшому, як вказано у даному листі, Інспекція зареєструвала декларації від 04.10.2013 №КВ13 та від 04.10.2013 №КВ13 про готовність до експлуатації вищевказаних об`єктів.

Одночасно Департамент вказав, що згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 03.11.2016 та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 02.12.2016 в Департаменту вилучили оригінал декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень по вул. Дмитрова, 2-Б у Печерському районі м.Києва» від 14.08.2013 №КВ91, у зв`язку з чим Департамент немає можливості надати копію цієї декларації, однак надає у додатках незасвідчені копії декларацій №КВ 14, №КВ13 та №КВ19.

Проте суду таких документів відповідач не надав (ані для огляду, ані для долучення до матеріалів справи).

В свою чергу зі змісту листа Департаменту №10/26-15/1505/07 від 15.05.2020 взагалі неможливо встановити, чи стосувалася реконструкція, обумовлена в деклараціях №КВ91, №КВ 14, №КВ13 та №КВ19, спірних приміщень.

Так, в назві декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єктів до експлуатації, на які міститься посилання у листі, мова йде про реконструкцію першого та другого рівня підвального приміщення (в той час як спірні приміщення розташовані на 17 поверсі) та реконструкцію нежитлових приміщень без уточнення поверху та будь-яких інших ідентифікуючих ознак.

Отже, в ході розгляду справи доводи відповідача стосовно того, що спірні приміщення утворилися внаслідок проведення реконструкції нежитлових приміщень у будинку, не знайшли свого підтвердження.

Натомість матеріалами справи підтверджується (та відповідачем належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України не спростовано), що приміщення №11 (літ. А) загальною площею 69,7 кв.м та №12 (літ. А) загальною площею 114 кв.м, розташовані на 17 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б, не є окремими приміщеннями, а є частиною приміщень із функціональним призначенням допоміжні (технічні), тобто є допоміжними.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (в нині чинній редакції) передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, як станом на момент підписання Договору купівлі-продажу №2605/1 та прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав, так і станом на момент розгляду справи в силу приписів ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України приміщення загального користування належать на праві спільної сумісної власності власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку.

При цьому в редакції, чинній на момент розгляду справи, міститься лише уточнення, що мова йде про приміщення загального користування, в тому числі і допоміжні приміщення. Така конструкція норми ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України лише підтверджує, що допоміжні приміщення належать до приміщень загального користування та не могли бути самостійним об`єктом нерухомого майна.

Суд зауважує, що допоміжні приміщення стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, в силу закону. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій.

Така правова позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004.

Суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що з огляду на предмет та підстави позовних вимог, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки даний закон прийнято після здійснення оскаржуваних реєстраційних дій.

Разом з тим, як зазначалося вище, на момент здійснення оскаржуваних реєстраційних дій право спільної сумісної власності на спірні приміщення (як на приміщення загального користування) було набуто власниками квартир багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2Б, в силу ч. 2 ст.382 Цивільного кодексу України.

Отже, норми законодавства виключають можливість набуття права власності на допоміжні приміщення в інший спосіб, ніж одночасно з набуттям права власності на квартиру у житловому будинку, та набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав.

Тому Договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення №2605/1 від 26.05.2014 не може бути розцінений судом як належна підстава набуття позивачем права власності на спірні об`єкти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на 02.07.2014) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження

державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки спірні приміщення є приміщеннями загального користування (допоміжними), а отже, є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, такі приміщення не могли бути набуті у власність та зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» на праві власності як окремі нежитлові приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто рішення про здійснення такої державної реєстрації прямо суперечить приписам ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (в тому числі в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав) та порушує право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 2Б.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 14646257 від 23.07.2014 та індексний номер: 14647281 від 23.07.2014 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував на пропуск позивачем строку позовної давності щодо заявлених вимог. Однак такі доводи відповідача судом відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З даним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» звернулося 10.11.2020.

У позовній заяві позивач зазначає, що про спірні рішення державного реєстратора йому стало відомо 29.10.2020 з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230192471 та №230189316.

Доказів того, що про порушення прав співвласників багатоквартирного будинку внаслідок прийняття державним реєстратором спірних рішень позивач дізнався (або міг дізнатися) раніше, аніж про це зазначено в позові, відповідач суду не надав.

Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів того, що вважаючи себе власником нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку по вул. Діловій, 2Б у м.Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» повідомляло про це позивача, намагалося реалізувати свої права як співвласника багатоквартирного будинку (наприклад, на участь у загальних зборах ОСББ) або ж виконувало обов`язки співвласника, зокрема, щодо сплати внесків і платежів.

При цьому стороною договору №2605/1 від 26.05.2014 (з посиланням на який державним реєстратором здійснено державну реєстрацію за відповідачем права власності на спірне майно) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» не є.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог розпочався 29.10.2020, а тому такий строк позивачем пропущено не було.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та витрати на проведення експертизи покладаються на відповідача.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову залишаються за позивачем (заявником) у зв`язку із відмовою у задоволенні вказаної заяви.

Також позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач зазначає, що 07.10.2020 між адвокатом Поліщуком Романом Миколайовичем (адвокат) та ОСББ «Олімпійський» (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги №160, за умовами якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору про надання правової допомоги №160 від 07.10.2020 гонорар є формою винагороди адвоката за надання правової допомоги клієнту. За правову допомогу, передбачену п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.

У додатку №2 «Гонорар. Умови та порядок розрахунків» до договору про надання правової допомоги №160 від 07.10.2020 сторони погодили, що адвокат на виконання договору зобов`язується надати клієнту наступні послуги: аналіз та надання правової оцінки наданим документам ОСББ щодо приміщень №№11, 12 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; написання, оформлення та подання позовної заяви щодо приміщень №№11, 12 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві у відповідності до вимог ГПК України.

Також сторони погодили, що сума винагороди (гонорару) адвоката становить 25000,00 грн, що сплачується клієнтом адвокату не пізніше 05.11.2020.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію підписаного адвокатом та клієнтом Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 05.11.2020 до договору про надання правової допомоги №160 від 07.10.2020, за змістом якого адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- аналіз та надання правової оцінки наданим документам ОСББ щодо приміщень №№11, 12 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві, витрачений час 4 години;

- написання, оформлення та подання позовної заяви щодо приміщень №№11, 12 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві у відповідності до вимог ГПК України, витрачений час 6 годин.

Також до справи позивачем надано копію платіжного доручення №204219 від 03.11.2020, згідно з яким позивачем перераховано адвокату Поліщуку Роману Миколайовичу суму коштів у розмірі 25000,00 грн в рахунок оплати за правничу допомогу згідно договору №160 від 07.10.2020.

Наведеними документами підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25000,00 грн.

На думку суду, такі витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною адвокатом роботою.

Заяв про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України від відповідача не надходило.

За таких обставин, враховуючи, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25000,00 грн підтверджені документально, такі витрати підлягають розподілу між сторонами у відповідності до ст.ст.126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду у справі №910/17576/20 позов задоволено повністю, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25000,00 грн покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 14646257 від 23.07.2014 15:23:43, Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

3. Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 14647281 від 23.07.2014 15:39:38, Чекригін Олександр Валерійович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, м.Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» (Україна, 03680, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 25, ідентифікаційний код 32823070) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійський.» (Україна, 03150, місто Київ, вулиця Ділова, будинок 2-Б, ідентифікаційний код 37954299) судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 42902 (сорок дві тисячі дев`ятсот дві) грн 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) 00 коп.

5. Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.10.2022

Суддя Ю.М. Смирнова