ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3948/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд.72, код ЄДРПОУ - 37039253, електронна адреса: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ГРЕЙН» (65011, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.36, офіс 401. Код ЄДРПОУ - 40090901, електронна пошта: )

про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Павлишин А.І. - на підставі ордера серії ВН №1119281 від 02.02.2022р.

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АМБРА ГРЕЙН» про зобов`язання поставити товар - насіння соняшника у кількості 63,38 МТ 38 кг на виконання Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. та стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 991 005 грн 15 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3948/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.02.2022р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.02.2022р. підготовче засідання відкладено на 24.02.2022р.

23 лютого 2022р. до суду надійшла заява ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить зобов`язати ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» поставити товар - насіння соняшника у кількості 63,38 МТ на виконання Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. та стягнути штрафні санкції у розмірі 1 373 279 грн 15 коп.

Ухвалою суду від 25.03.2022р. призначено підготовче засідання на 19.05.2022р. Ухвалою суду від 19.05.2022р. відкладено підготовче засідання на 05.07.2022р. Ухвалою суду від 05.07.2022р. відкладено підготовче засідання на 26.07.2022р. Ухвалою суду від 26.07.2022р. відкладено підготовче засідання на 16.08.2022р. Ухвалою суду від 16.08.2022р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.09.2022р.

Ухвалою суду від 01.09.2022р. відкладено судове засідання на 27.09.2022р. Ухвалою суду від 27.09.2022р. відкладено судове засідання на 13.10.2022р.

Позивач - ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та запереченнях, що надійшли до суду 25.07.2022р.

Відповідно до клопотання (вх.18030/22 від 01.09.2022р.) розгляд справи провести без участі його представника.

Відповідач - ТОВ «АМБРА ГРЕЙН», заперечує проти позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 16.02.2022р., відзиві на заяву про зменшення позовних вимог, що надійшов до суду 05.07.2022р., запереченнях, що надійшли до суду 15.08.2022р.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ч.4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та продовження строку його дії до 23.11.2022р., неодноразові клопотання відповідача про відкладення судових засідань, суд вважає, що у даному випадку справу №916/3948/21 було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі - ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», зазначає, що 18.09.2020р. між ним та ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» був укладений Договір №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції, за умовами якого ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» зобов`язане поставити позивачу насіння соняшнику в кількості 200 метричних тон (далі-МТ) +/- 10% за вибором ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», що становить разом 220,00 МТ, а ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» зобов`язалося оплатити та прийняти товар у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Позивач зазначає, що умовами Договору №060111563 не визначено порядок та спосіб повідомлення про необхідність поставки продукції у кількості +/- 10% від кількості товару, вказаної у п.3.1 Договору, у зв`язку із чим позивач вважає такою, що відповідає умовам Договору та чинному законодавству України вимогу про поставку продукції у загальній кількості 220 МТ (+10%).

Як зазначає ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», за умовами п.4.2 Договору весь товар мав бути поставлений до 22.09.2020р.

ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» було поставлено 156,62 МТ товару, що підтверджується видатковими накладними №22 від 22.09.2020р. на поставку 28,74 МТ; №21 від 21.09.2020р. на поставку 104,26 МТ; №20 від 20.09.2020р. на поставку 23,62 МТ, а також товарно-транспортними накладними №2001 від 28.09.2020р., №2003 від 20.09.2020р., №2004 від 29.09.2020р., №2008 від 22.09.2020р. Крім того, було складено акти перерахунку ціни №AG000004063 від 21.09.2020р., №AG від 20.09.2020р., №AG від 22.09.2020р.

Але, як зазначає позивач, ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» не поставило товар у кількості 63,38 МТ на загальну суму 938 024 грн, що позивач вважає порушенням положень законодавства, зокрема, ст.ст.530, 662, 663 Цивільного кодексу України, умов Договору, а також прав та інтересів ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА». Враховуючі зазначене, позивач просить суд зобов`язати ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» виконати умови Договору №060111563 від 18.09.2020р. та поставити 63,38 МТ насіння соняшнику.

Крім того, позивач зазначає, що ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» при поставці товару не досягло навіть показників 200МТ - 10%, отже, допустило порушення Договору.

Також, позивач зазначає, що відповідно до п.7.8 Договору оплата неустойки, встановленої на випадок прострочення або іншого неналежного виконання обов`язків, та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням умов даного Договору, не звільняє винну сторону від виконання своїх обов`язків за договором. Штрафна неустойка сплачується Постачальником до повного виконання ним своїх зобов`язань за даним Договором.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що сторонами Договору було погоджено інший строк нарахування штрафної неустойки, ніж встановлений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Згідно п.7.3 Договору у випадку несвоєчасної поставки товару згідно з умовами даного Договору Постачальник сплачує Покупцеві штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який вона нараховується, від загальної вартості непоставленої (або несвоєчасно поставленої) партії товару, визначеної згідно з п.3.3 даного Договору за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, розмір неустойки, нарахованої згідно п.7.3 Договору за період з 23.09.2020р. до 29.11.2021р. становить 157 529 грн 47 коп.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п.7.5 Договору у випадку поставки неякісного товару та/або несвоєчасної поставки товару, та/або поставки товару в меншій кількості, ніж передбачено даним Договором або відповідною додатковою угодою до нього, та/або неповної передачі Покупцеві товаросупровідної документації, Покупець вправі застосувати до Постачальника оперативно-господарську санкцію в вигляді притримання оплати товару до моменту усунення Постачальником відповідного порушення та стягнути з Постачальника додатково штраф у розмірі 20% від вартості товару, визначеної згідно з п.3.3 даного Договору.

За розрахунком позивача, розмір штрафу відповідно до п.7.5 Договору становить 591 999 грн 84 коп. (2 959 999 грн 20 коп. х 20%).

Також, позивач зазначає, що згідно п.7.6 Договору у випадку односторонньої відмови Постачальника від виконання своїх обов`язків (повністю або частково) за даним Договором Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від загальної вартості товару за даним Договором.

За розрахунком позивача, розмір штрафу відповідно до п.7.6 Договору становить 591 999 грн 84 коп. (2 959 999 грн 20 коп. х 20%).

Враховуючи невиконання відповідачем умов Договору щодо поставки всього обсягу товару, визначеного у п.3.1 Договору, на думку позивача, наявні підстави для стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» як пені у розмірі 157 529 грн 47 коп., так і штрафів, нарахованих відповідно до п.7.5 (591 999 грн 84 коп.) та п.7.6 (591 999 грн 84 коп.) Договору.

При цьому, позивач зазначає, що п.6.3 Договору щодо встановлення строку для повідомлення Покупцем Постачальника про порушення Постачальником умов даного Договору щодо кількості та/або якості поставленого товару, стосується лише поставленого товару, тобто тих партій товару, по яких сторонами підписано Акти перерахунку ціни, які є одночасно актами приймання-передачі.

З урахуванням положень ч.2 ст.688 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що Постачальник знав або міг знати, що ним передано товар у загальній кількості 156,62 МТ, а не у кількості погоджені у Договорі.

ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» також зазначає, що відповідно до п.7.1 Договору за порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі неотриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Сторони домовились, що збитки стягуються в повній сумі понад штрафні санкції та неустойку.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог, як зазначає позивач, у зв`язку із порушенням ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» своїх зобов`язань за Договором щодо поставки 220 МТ насіння соняшника та з метою виконання своїх зобов`язань перед контрагентами за договорами на переробку давальницької сировини, ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» було вимушене закупити у Селянського (Фермерського) господарства «ЗАДУМ» 63,140 МТ товару, що підтверджується договором на поставку сільськогосподарської продукції №060111810 від 20.10.2020р., видатковою накладною №49 від 21.10.2020р., рахунком- фактурою№49 від 21.10.2020р., актом перерахунку ціни №AG000004672 від 21.10.2020р. Товар у СФГ «ЗАДУМ» було придбано за ціною 15 300 грн за одну МТ.

За таких обставин, за розрахунком позивача, сума додаткових витрат за одну МТ товару склала (15 300 грн - 14 800 грн ) 500 грн, а за 63,140 МТ - 31 750 грн.

Зазначені кошти позивач вважає збитками, які відповідач має відшкодувати на підставі п.7.1 Договору.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторони за Договором №060111563 від 18.09.2020р. у п.3.1 не визначили точку кількість товару, адже, вона може бути як більшою на 10%, або меншою на 10%, у зв`язку із чим ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» без додаткового повідомлення Покупця не знало і не могло знати, яку саме кількість товару необхідно поставити в останні партії. Така неточність, на думку відповідача, безпосередньо впливала також і на кількість необхідного для відвантаження транспорту, та, як наслідок, необхідність логістичних та ресурсних витрат Постачальника.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що для визначення остаточної кількості товару та уникнення непорозумінь, виходячи із звичаїв ділового обороту Покупець мав повідомити Постачальника про остаточну кількість товару, яку він бажає отримати, у звязку із чим ТОВ «АМБРА ГРЕЙН», не маючи попередньої оплати, очікувало відповідного повідомлення від ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА».

Але, протягом тривалого часу (майже 6 місяців) ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» жодним чином не виявляло активних дій щодо отримання товару за Договором №060111563 від 18.09.2020р.

При цьому, як зазначає відповідач, відповідно до п.6.3 Договору сторони встановили, що строк для повідомлення Покупцем Постачальника про порушення Постачальником умов Даного Договору щодо кількості та/або якості поставленого товару складає 90 днів з дати поставки товару.

Таким чином, відповідач вважав, що Покупець втратив інтерес до поставки товару.

ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» також вважає, що стягнення штрафу згідно п.7.6 Договору (одностороння відмова від виконання зобов`язання) у розмірі 20% від загальної вартості товару є неправомірним, адже часткове не виконання Договору не є тотожнім односторонній відмові від виконання зобов`язання.

Крім того, відповідач зазначив, що ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» просить також суд стягнути штраф з Постачальника згідно п.7.5 Договору - за поставку товару у меншій кількості ніж передбачено даним Договором. Отже, має місце накладення штрафу двічі за одне й те саме порушення, що не узгоджується з приписами ст.61 Конституції України.

Щодо стягнення збитків відповідач зазначає, що згідно ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.4 ст. 623 Цивільного кодексу України, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

На думку відповідача, ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» не доведено ані наявності, ані розміру збитків, ані причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Постачальником договору і збитками.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до Договору переробки давальницької сировини №030587 від 15.07.2020р., укладеного між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» та ТОВ «ОЛСІДЗ БЛЕК СІ», мінімальна щомісячна кількість сировини, яку позивач мав закуповувати складає 42 800 МТ +/- 10%, у зв`язку із чим боєм недопоставленого ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» товару становить лише 0,15% від щомісячного обсягу поставок ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА». При цьому, відповідно до умов Договору №060111563 від 18.09.2020р. товар мав бути поставлений у строк до 22.09.2020р., тобто, забезпечував виконання щомісячних зобов`язань за вересень 2020р. У свою чергу, Договір №06111810 від 20.20.2020р. з СФГ «ЗАДУМ» було укладено у жовтні 2020р. зі строком поставки до 21.10.2020р., що не підтверджує укладення цього договору саме з метою покриття недопоставки товару ТОВ «АМБРА ГРЕЙН».

Крім того, договір №06111810 від 20.20.2020р. укладений на постачання товару у кількості 120 МТ, а не 63,38 МТ, і сам товар є відмінним: товар за Договором №060111563 від 18.09.2020р. - насіння соняшнику врожаю 2019р., який є дешевшим, товар за договором договір №06111810 від 20.20.2020р. - насіння соняшнику врожаю 2020р. Отже, укладення договору №06111810 від 20.20.2020р. жодним чином не обумовлено недопоставкою товару за Договором №060111563 від 18.09.2020р.

Також відповідач зауважив, що у тексті позовної заяви ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» просило стягнути збитки у розмірі 646 476 грн та в обґрунтування надало договір №45/2020 від 15.03.2021р., укладений з СТОВ «СТАРОКУЛЬНЯНСЬКЕ». Згідно заяви про зменшення позовних вимог, ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» просить стягнути збитки у розмірі 31 750 грн та надало в обґрунтування договір №06111810 від 20.20.2020р., укладений з СФГ «ЗАДУМ». Але, розмір понесених збитків не є абстрактним поняттям та має знаходитися в прямому причинно-наслідковому зв`язку з Договором №060111563 від 18.09.2020р., має бути укладений саме з метою усунення відповідних збитків.

З урахуванням зазначеного, на думку відповідача, відсутні підстави для стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» збитків.

Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача, суд встановив, що 18.09.2020р. між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» (Постачальник) був укладений Договір №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції, за умовами п.1.1 якого у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2019р, код УКТ ЗЕД 1206 00, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, на підставі Договору №060111563 від 18.09.2020р. між сторонами склалися правовідносини щодо купівлі-продажу товару.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами п.3.1 Договору №060111563 від 18.09.2020р. кількість товару становить 200,00 МТ+/-10% за вибором Покупця.

При цьому, Договором не визначено порядку, за яким Покупець має визначити остаточну кількість товару для поставки.

Верховний Суд у постанові від 05.10.2022р. у справі №352/1950/15-ц зазначив, що тлумачення як ст. 3 Цивільного кодексу України загалом, так і п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 р. у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 р. у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02. 2022 р. у справі № 209/3085/20).

Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів.

Згідно з ч.1 ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України.

У ч.ч. 3, 4 ст. 213 Цивільного кодексу України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 Цивільного кодексу України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2022р. у справі №944/3046/20 (провадження №61-19719св21) зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 Цивільного кодексу України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін».

Тобто, contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

З матеріалів справи вбачається, що Договір №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» (Постачальник), є аналогічним за умовами Договору №45/2020 на поставку сільськогосподарської продукції від 15.03.2021р., що був укладений між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (Покупець) та СТОВ «СТАРОКУЛЬНЯСЬКЕ» (Постачальник), а також з умовами Договору №06111810 на поставку сільськогосподарської продукції від 20.20.2020р., укладеного між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (Покупець) та СФГ «ЗАДУМ» (Постачальник).

Аналізуючи зазначені договори, суд дійшов висновку про те, що стороною, яка запропонувала таку редакцію Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. є саме ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», у зв`язку із чим тлумачення умов п.3.1 Договору повинно здійснюватися на користь Постачальника - ТОВ «АМБРА ГРЕЙН», яке зазначає, що узгодженою сторонами цього Договору кількістю товару, яким є насіння соняшнику врожаю 2019р., є 200 МТ, а мінімальною кількістю товару, що мав бути поставлений є 180,00 МТ. Поставка іншої кількості товару ( до 220,00 МТ) мала відбуватися за повідомленням Покупця - ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА».

Таким чином, на виконання своїх зобов`язань за Договором №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» зобов`язане поставити позивачу насіння соняшнику в кількості мінімум 180,00 МТ.

За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

За нормами ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За матеріалами справи, і проти чого відповідач у справі не заперечує, ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» поставило ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» 156,62 МТ товару, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами перерахунку ціни. Отже, Постачальником допущено порушення умов Договору, що має наслідком настання господарсько-правової відповідальності.

Статтею 218 Господарського кодексу України унормовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п.7.3 Договору у випадку несвоєчасної поставки товару згідно з умовами даного Договору Постачальник сплачує Покупцеві штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який вона нараховується, від загальної вартості непоставленої (або несвоєчасно поставленої) партії товару, визначеної згідно з п.3.3 даного Договору за кожен день прострочення.

Судом перевірено наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок пені та встановлено, що він не є вірним, у зв`язку із чим судом здійснено власний розрахунок пені, розмір якої за період з 23.09.2020р. по 23.03.2021р. становить 36 692 грн 43 коп.

При цьому, суд зазначає, що пеня має бути розрахована виходячи з суми 642 024 грн, яка є вартістю непоставленого товару у кількості 43,38 МТ (200,00 - 156,62 МТ) помноженою на вартість 1 МТ -14 800 грн (з ПДВ).

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 157 529 грн 47 коп. підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.7.5 Договору у випадку поставки неякісного товару та/або несвоєчасної поставки товару, та/або поставки товару в меншій кількості, ніж передбачено даним Договором або відповідною додатковою угодою до нього, та/або неповної передачі Покупцеві товаросупровідної документації, Покупець вправі застосувати до Постачальника оперативно-господарську санкцію в вигляді притримання оплати товару до моменту усунення Постачальником відповідного порушення та стягнути з Постачальника додатково штраф у розмірі 20% від вартості товару, визначеної згідно з п.3.3 даного Договору.

За умовами п.3.3 Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. загальна вартість товару, що постачається згідно з даним Договором, складає 2 959 999 грн 20 коп. (з ПДВ) +/- 10%, з рахуванням положень п.3.1 даного Договору та з урахуванням положень п.п.2.5-2.8 даного Договору

За розрахунком позивача, розмір штрафу відповідно до п.7.5 Договору становить 591 999 грн 84 коп. (2 959 999 грн 20 коп. х 20%).

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком та вважає, що у даному випадку наявні підстави для стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» штрафу у розмірі 591 999 грн 84 коп. на підставі п.7.5 Договору, адже, як вже зазначалося вище, Постачальником поставлено товар у меншій кількості, ніж передбачено даним Договором.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 591 999 грн 84 коп. на підставі п.7.6 Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. суд зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до п.7.6 Договору у випадку односторонньої відмови Постачальника від виконання своїх обов`язків (повністю або частково) за даним Договором Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від загальної вартості товару за даним Договором.

Але, у даному випадку, суд погоджується з позицією відповідача у справі щодо відсутності доказів односторонньої відмови Постачальника від виконання повністю або частково своїх зобов`язань за договором, а також щодо неможливості подвійного застосування штрафу за одне й те саме порушення - недопоставку товару, що суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, у частині стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» штрафу у розмірі 591 999 грн 84 коп. на підставі п.7.6 Договору слід відмовити.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» збитків у розмірі 31 750 грн.

Дійсно, відповідно до п.7.1 Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. за порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі неотриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Сторони домовились, що збитки стягуються в повній сумі понад штрафні санкції та неустойку.

Як встановлено ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положенням ч.1 ст.225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абз. 1 ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками.

Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Необхідно зазначити, що для застосування певної відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є необхідним доведення стороною та встановлення судом наявності усіх складових ознак заподіяння збитку.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог, як зазначає позивач, у зв`язку із порушенням ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» своїх зобов`язань за Договором щодо поставки 220 МТ насіння соняшника та з метою виконання своїх зобов`язань перед контрагентами за договорами на переробку давальницької сировини, ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» було вимушене закупити у Селянського (Фермерського ) господарства «ЗАДУМ» 63,140 МТ товару, що підтверджується договором на поставку сільськогосподарської продукції №060111810 від 20.10.2020р., видатковою накладною №49 від 21.10.2020р., рахунком- фактурою №49 від 21.10.2020р., актом перерахунку ціни №AG000004672 від 21.10.2020р. Товар у СФГ «ЗАДУМ» було придбано за ціною 15 300 грн за одну МТ.

За таких обставин, за розрахунком позивача, сума додаткових витрат за одну МТ товару склала (15 300 грн - 14 800 грн ) 500 грн, а за 63,140 МТ - 31 750 грн.

При цьому, слід зауважити, що при подачі позову ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» було заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» збитків у розмірі 646 476 грн, у зв`язку із придбанням товару у кількості 65,00 МТ у СТОВ «СТАРОКУЛЬНЯНСЬКЕ» на підставі договору №45/2020 від 15.03.2021р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору переробки давальницької сировини №030587 від 15.07.2020р., укладеного між ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» та ТОВ «ОЛСІДЗ БЛЕК СІ», мінімальна щомісячна кількість сировини, яку позивач мав закуповувати складає 42 800 МТ +/- 10%, у зв`язку із чим об`єм недопоставленого ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» товару становить лише 0,15% від щомісячного обсягу поставок ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА». При цьому, відповідно до умов Договору №060111563 від 18.09.2020р. товар мав бути поставлений у строк до 22.09.2020р., тобто, забезпечував виконання щомісячних зобов`язань за вересень 2020р. У свою чергу, Договір №06111810 від 20.20.2020р. з СФГ «ЗАДУМ» було укладено у жовтні 2020р. зі строком поставки до 21.10.2020р., що не підтверджує укладення цього договору саме з метою покриття недопоставки товару ТОВ «АМБРА ГРЕЙН».

Крім того, договір №06111810 від 20.20.2020р. укладений на постачання товару у кількості 120 МТ, а не 63,38 МТ, і сам товар є відмінним: товар за Договором №060111563 від 18.09.2020р. - насіння соняшнику врожаю 2019р., товар за договором договір №06111810 від 20.20.2020р. - насіння соняшнику врожаю 2020р.

Отже, укладення договору №06111810 від 20.20.2020р. жодним чином не обумовлено недопоставкою товару за Договором №060111563 від 18.09.2020р.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» не доведено ані наявності, ані розміру збитків, ані причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Постачальником договору і збитками, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення збитків у розмірі 31 750 грн.

Щодо вимоги ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» про зобов`язання ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» виконати умови Договору №060111563 від 18.09.2020р. та поставити 63,38 МТ насіння соняшнику.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.1.1 Договору №060111563 від 18.09.2020р. ТОВ «АМБРА ГРЕЙН» зобов`язалося продати та передати у власність ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» товар-насіння соняшнику врожаю 2019р., код УКТ ЗЕД 1206 00, у порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Загальна кількість товару, що мав бути поставлений, визначена п.3.1 Договору.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, позивачем не було враховано, що така вимога дублює умови Договору, який є обов`язковим для сторін у силу закону.

Тобто, позивачем у цій частині позовних вимог обрано неналежний спосіб захисту, враховуючи, що таке зобов`язання передбачено договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019р. у справі № 916/998/18.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до положень ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 зазначеної статті Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ГРЕЙН» про зобов`язання поставити товар - насіння соняшника у кількості 63,38 МТ 38 кг на виконання Договору №060111563 на поставку сільськогосподарської продукції від 18.09.2020р. та стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 373 279 грн 15 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ГРЕЙН» (65011, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.36, офіс 401. Код ЄДРПОУ - 40090901, електронна пошта: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд.72, код ЄДРПОУ - 37039253, електронна адреса: ) штраф у розмірі 591 999 грн 84 коп, пеню у розмірі 36 692 грн 43 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 430 грн 38 коп.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога