ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022м. ДніпроСправа № 904/2529/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Ластіна Ю.С.

від відповідача: Потапов К.О.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: Онищенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" (м. Дніпро)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпропетровськриба" (м. Дніпро)

та за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного підприємства "Гарантований покупець" (м. Київ).

про визнання припиненим зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" (далі - відповідач), в якій просить суд визнати припиненим зобов`язання за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, укладеним між АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ТОВ "Солар Бі Ес Джі".

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 25.07.2019 до АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" (позивач, ОСР) звернулося ТОВ "Солар Бі Ес Джі" (відповідач, СЕС, виробник) із заявою про приєднання до мереж оператора систем розподілу, через мережі основного споживача - Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпропетровськриба" (основний споживач) сонячної електростанції - генеруючої електроустановки за адресою: м. Дніпро, вулиця Автопаркова, 7. Приєднання ТОВ "Солар Бі Ес Джі" було здійснено до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", який надав дозвіл на приєднання до його мереж об`єкту належного ТОВ "Солар Бі Ес Джі". Крім того, ТДВ "Дніпропетровськриба", як власником мереж було погоджено робочий проект (РП) (затверджений 2020 року) на створення та встановлення АСКОЕ2 для СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі", що підтверджується підписом та печаткою ТДВ "Дніпропетровськриба", розміщеними на титульній сторінці вказаного проекту. Однак ТДВ "Дніпропетровськриба" відмовляється від виконання алгоритму наведеного у проекті та внесення відповідних змін до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що свідчить про відмову від виконання умов погодженого ним робочого проекту з боку основного споживача;

- 03.06.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ (договір виробника), за яким позивач надав доступ до своїх мереж ТОВ "Солар Бі Ес Джі" для виконання останнім, як суб`єктом ринку електричної енергії, своїх обов`язків і функцій виробника електричної енергії в частині транспортування електричної енергії виробленої його сонячними електростанціями;

- позивач вказує на те, що на даний час виконання договору виробника сторонами є неможливим, оскільки за незалежних від сторін договору обставин, обсяги виробленої електроустановками виробника електричної енергії, надходять до мереж основного споживача, основна частка такого обсягу електричної енергії безоплатно споживається ним, та в мережі ОСР надходить незначна частка такої виробленої СЕС електричної енергії. Отже, обсяги розподілу електричної енергії, відпущеної електроустановками виробника в мережі основного споживача, не відповідають обсягам відпущеної електроустановками основного споживача в мережі оператора системи розподілу. При цьому, виробник, поставляючи електричну енергію в мережі основного споживача, яка споживається останнім як товар, ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу не отримував, що є порушенням вимог ліцензійного законодавства України з боку такого виробника;

- фактично основний споживач відмовляється від виконання ним положень пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, яким передбачено, що, якщо електрична енергія, що вироблена на генеруючих електроустановках з альтернативних джерел енергії, не відпускається безпосередньо в мережу оператора системи, до обсягу електричної енергії, отриманої власником (користувачем) мереж, до яких приєднані генеруючі електроустановки з альтернативних джерел енергії, додається обсяг відпущеної в його мережі електричної енергії, виробленої такою або такими генеруючими електроустановками, та здійснює викрадання електроенергії в обсягах, які є збитками для ОСР. Таким чином, оскільки основний споживач принципово не визнає, у якості спожитих, обсяги електроенергії, які були вироблені СЕС виробника та не були передані в мережі ОСР (для споживання іншими споживачами ОСР), то обсяги такої електроенергії некоректно вважати такими, що надійшли в мережі ОСР. При цьому, основний споживач, крім порушення чинного законодавства (пункт 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії) створює перепони ОСР для приведення договірних відносин з ним у відповідність до чинного законодавства, що існують при купівлі гарантованим покупцем електроенергії, виробленої СЕС виробника. За такої ситуації ані ОСР, ані виробник не можуть вплинути на позицію основного споживача, як учасника багатосторонніх відносин ринку електричної енергії щодо вимірювання обсягів електроенергії у процесі її вироблення з альтернативних джерел енергії, транспортування, часткового споживання основним споживачем та купівлі гарантованим покупцем;

- між учасниками ринку електричної енергії склалася ситуація, коли: виробник передає в ТЕМ основного споживача вироблену СЕС електроенергію, отримуючи за її обсяги оплату від ДП "Гарантований покупець"; основний споживач, споживаючи значну частку обсягу виробленої СЕС електроенергії, не оплачує їх вартість, оскільки в порушення пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії відмовляється визнавати вказані обсяги в якості спожитої ним електроенергії, створюючи перешкоди для приведення у відповідність до фактичних обставин договорів, укладених до погодження ним приєднання СЕС до його ТЕМ;

- позивач несе збитки у зв`язку з тим, що до обсягів надходження електроенергії у його мережі додається весь обсяг виробленої СЕС електроенергії, а споживання будь-яких обсягів від нього основним споживачем заперечується. Таким чином, електрична енергія, вироблена СЕС не надходить у повному обсязі в загальні електромережі позивача, тому і не може бути ним розподілена іншим споживачам, які закуповують таку електричну енергію у гарантованого покупця на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку, балансуючому ринку та за двосторонніми договорами. При цьому, ОСР в ролі ППКО викладає на платформу ММ5 дані комерційного обліку, які відображають обсяги виробленої СЕС електричної енергії (що відповідають даним з ЗКО, встановлених на межі балансової належності між виробником та основним споживачем). Ця вироблена електрична енергія в повному обсязі має надходити у точки комерційного обліку, які обліковують фактичну величину розподілу електричної енергії в мережі оператора системи розподілу, що відповідало б умовам розділу 4 спірного договору (зокрема пункту 4.2. договору виробника). Однак, більша частина виробленої електричної енергії безпідставно та безоплатно споживається ТДВ "Дніпропетровськриба", що призводить до ситуації, коли обсяги електричної енергії, заявлені ОСР (в ролі ППКО) на платформі ММ5 не відповідають обсягам електричної енергії, що фактично розподілена (надходить) у мережу ОСР для подальшого розподілення гарантованим покупцем між іншими учасниками ринку електричної енергії. Такі незалежні від сторін спірного договору обставини зумовлюють неможливість подальшого виконання умов договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії з боку позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 23.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.09.2022. Крім того, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі: в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю "Дніпропетровськриба"; в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Гарантований покупець".

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 28488/22 від 31.08.2022), в якій він просить суд забезпечити проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 20.09.2022 в режимі відеоконференції з використанням системи "EаsyCon".

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 31.08.2022 заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів була задоволена судом.

Від третьої особи-2 надійшли пояснення у справі (вх. суду № 29678/22 від 08.09.2022), в яких вона зазначає про наступне:

- при укладенні договору № 1551/01/20 сторонами були дотримані вимоги Закону України "Про ринок електричної енергії" та Порядку щодо процедури укладення правочину;

- Державне підприємство "Гарантований покупець" здійснює розрахунок вартості придбаного обсягу електричної енергії у відповідача саме на підставі даних комерційного обліку, отриманих від Національної енергетичної компанії "Укренерго", а не на підставі актів звірки загальної кількості відпущеної (отриманої) електроенергії між позивачем та відповідачем;

- у Державного підприємства "Гарантований покупець" відсутня можливість коригувати сертифіковані дані комерційного обліку електричної енергії. У разі надання адміністратором комерційного обліку (Національна енергетична компанія "Укренерго") до Державного підприємства "Гарантований покупець" скоригованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі", Державне підприємство "Гарантований покупець" проведе відповідний розрахунок, за результатами якого будуть сформовані акти коригування купівлі-продажу електроенергії.

Від третьої особи-2 надійшла заява (вх. суду № 29682/22 від 08.09.2022), в якій вона просить суд забезпечити проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 20.09.2022 в режимі відеоконференції з використанням системи "EаsyCon".

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 09.09.2022 заява третьої особи-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів була задоволена судом.

Від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення (вх. суду № 29931/22 від 12.09.2022), в яких вона просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на таке:

- викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності та не є такими, що становлять підстави припинення договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 за приписами статті 607 Цивільного кодексу України (неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає);

- позивачем не доведено факту наявності ані юридичних, ані фактичних підстав для припинення договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії №067271/ДВ від 03.06.2020, оскільки обставини, на які він посилається (невиконання ТДВ "Дніппропетровськриба" проектів документів та договору, стороною якого не являється; невизнання ТДВ "Дніпропетровськриба" обсягів споживання електроенергії, виробленої СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та понесені внаслідок цього збитки; створення з боку перешкод з боку ТДВ "Дніпропетровськриба" для приведення договірних відносин з ним у відповідність до законодавства та неможливість вплинути на позицію останнього) не відповідають дійсності та не є такими, що становлять підстави припинення зобов`язання за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 неможливістю його виконання, у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає;

- наведені позивачем обставини бездоказові, обумовлені, виключно, неврегульованістю його двосторонніх договірних відносин з ТДВ "Дніпропетровськриба" в питаннях розподілу електроенергії та спільного використання ТДВ "Дніпропетровськриба" електричних мереж, не є об`єктивно непереборними обставинами для сторін договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, оскільки повністю залежать від самого позивача, вирішуються, зокрема, шляхом врегулювання таких відносин, в тому числі, у разі наявності для цього підстав, поданням позивачем відповідного позову до ТДВ "Дніпропетровськриба", а не шляхом припинення договору виробника та порушенням тим самим права ТОВ "Солар Бі Ес Джі" на виробництво електроенергії, що в кінцевому рахунку виключає задоволення позовних вимог про визнання припиненим зобов`язань за договором виробника з підстав статті 607 Цивільного кодексу України (неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 29929/22 від 12.09.2022), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на таке:

- відповідач відхиляє наведені позивачем аргументи як такі, що містять недостовірну інформацію, яка не узгоджується зі справжніми обставинами, та спрямовані на викривлене висвітлення ситуації та завдання шкоди законним інтересам ТОВ "Солар Бі Ес Джі";

- позиція ТДВ "Дніпропетровськриба" не має жодною значення та впливу на виконання договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020;

- ТОВ "Солар Бі Ес Джі" здійснює діяльність з виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), виданої Постановою СРЕКП № 12 від 03.01.2020;

- у відповідності до чинного законодавства, сонячна електростанція (СЕС) ТОВ "Солар Бі Ес Джі" має Автоматизовану систему комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), яка створена відповідно Технічних умов нестандартного приєднання № від 06.08.2019, затверджених АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", погодженого листом №21827/1001 від 27.05.2020 АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" Робочого проекту С2209.2018-1 АСКОЕ.РП та Технічного завдання С2209.2018-1 АСКОЕ.ТЗ щодо створення АСКОЕ СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі", введена в експлуатацію Актом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" № 51 від 01.06.2020 приймання в постійну (промислову) експлуатацію, що свідчить про дотримання вимог, встановлених законодавством стандартів та відповідність вимогам ККОЕЕ, зокрема, пунктам 5.3.3. - 5.3.6. вказаного Кодексу;

- у відповідності до норм законодавства відпуск виробленої ТОВ "Солар Бі Ес Джі" електричної енергії в мережі позивача здійснюється на підставі укладеного з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, ТДВ "Дніпропетровськриба" при цьому, стороною даного договору не являється, як і не має взагалі договірних відносин з ТОВ "Солар Бі Ес Джі" в питаннях електроенергетики;

- облік відпущеної електроенергії та формування даних комерційного обліку здійснюється на підставі даних лічильників обліку електричної енергії, відомості про які зазначені в додатку 4, алгоритм формування даних комерційного обліку для виробника відповідно додатку 5 до договору виробника. Обсяги розподілу електричної енергії узгоджуються сторонами в письмовому вигляді, згідно з порядком формування та за зразком, затвердженим сторонами у додатках 7 та 7А до цього договору відповідно;

- умовами договору виробника сторони взяли на себе зобов`язання виконувати умови договору, а оператор системи розподілу, зокрема, - забезпечувати утримання електричних мереж у належному стані для задоволення потреб виробника в частині транспортування (розподілу) електричної енергії мережами оператора системи розподілу в межах приєднаної потужності та забезпечувати надійне надання послуг з розподілу електричної енергії;

- у відповідності до умов у пунктах 2.3 - 2.5., 4.3., 4.4. договору виробника, відпуск виробленої виробником електроенергії до мереж ОСР здійснюється на підставі даних лічильників обліку електричної енергії на межі балансової належності та відповідальності сторін між ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", яка передує надходженню цієї електроенергії до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", тобто, договірні обов`язки з відпуску виробленої електроенергії, її обліку та передачі від виробника у відання ОСР сторони договору виробника виконують на межі балансової належності та відповідальності сторін ще до того, як ця електроенергія надходить до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", тому ТДВ "Дніпропетровськриба" не має фактичної можливості впливати на виконання сторонами обов`язків за договором виробника;

- згідно з умовами договору виробника, обсяги відпущеної (отриманої) електроенергії між суміжними ліценціатами ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" також щомісячно фіксуються та затверджуються підписами сторін договору виробника у відповідних двосторонніх актах, на які ТДВ "Дніпропетровськриба" також не впливає;

- починаючи з дати укладення договору виробника і до теперішнього часу, виконуючи повноваження постачальника послуг комерційного обліку, згідно з пунктами 12.4.4. - 12.4.6. Кодексу комерційного обліку, на підставі фактичних розрахункових засобів обліку АСКОЕ на межі балансової належності ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", позивач здійснює передачу до Адміністратора комерційного обліку (АКО) (шляхом завантаження на розрахункову платформу ММS) даних виробітку електроенергії ТОВ "Солар Бі Ес Джі". На цей процес ТДВ "Дніпропетровськриба" можливості впливати не має;

- ТДВ "Дніпропетровськриба" також не є стороною договору виробника, а тому не має юридичної можливості вплинути на його виконання;

- починаючи з дати укладення договору виробника, тобто протягом понад 2-х років, договірні умови виконувались сторонами, жодних змін умови договору виробника за цей час не зазнали та будь-яких зауважень з боку АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" з приводу неможливості виконання зобов`язань за договором не висувалось;

- позиція позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором виробника після такого тривалого строку можливості виконання таких обов`язків потребує посилань на відповідні докази, а також конкретизації, які саме обов`язки за договором виробника, з якого часу та чому стали неможливими до виконання, чого позивачем у позовній заяві не наведено;

- невизнання ТДВ "Дніпропетровськриба" обсягів споживання електроенергії, виробленої СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та понесення внаслідок цього збитків не може становити підставу припинення договору виробника, оскільки порушення зазначених позивачем прав з боку ТДВ "Дніпропетровськриба", якщо таке припустити, вирішується шляхом подання відповідного позову саме до порушника, а не до ТОВ "Солар Бі Ес Джі";

- позивачем не доведено факту наявності ані фактичних, ані юридичнихпідстав для припинення договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії №067271/ДВ від 03.06.2020, оскільки обставини, на які він посилається (невиконання ТДВ "Дніпропетровськриба" листів, проектів документів та договору, стороною якого не являється; невизнання ТДВ "Дніпропетровськриба" обсягів споживання електроенергії, виробленої СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі", викрадання електроенергії та понесеними позивачем внаслідок цього збитками, створенням перешкод з боку ТДВ "Дніпропетровськриба" для приведення договірних відносин з між позивачем та ТДВ "Дніпропетровськриба" у відповідність до законодавства), не є такими, що становлять підстави припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає;

- наведені позивачем обставини бездоказові, жодним чином на виконання сторонами обов`язків за договором виробника не впливають, обумовлені, виключно, неврегульованістю двосторонніх договірних відносин позивача з ТДВ "Дніпропетровськриба" в питаннях розподілу електроенергії та спільного використання належних ТДВ "Дніпропетровськриба" електричних мереж з причини бездіяльності позивача, не є об`єктивно непереборними обставинами, за які жодна із сторін договору виробника не відповідає, а повністю залежать від самого позивача, вирішуються, зокрема, шляхом подання позивачем відповідного позову до ТДВ "Дніпропетровськриба", якщо для цього існують підстави, а не шляхом безпідставного припинення договору виробника та порушенням тим самим права ТОВ "Солар Бі Ес Джі" на провадження господарської діяльності з виробництва електроенергії, що в кінцевому рахунку виключає задоволення позовних вимог про визнання припиненим зобов`язань за договором виробника з підстав статті 607 Цивільного кодексу України (неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає);

- обраний позивачем спосіб захисту с неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання припиненим зобов`язань за укладеним між ТОВ "Солар Бі Ес Джі" з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" двостороннім договором виробника надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 з підстав порушення прав позивача третьою особою - ТДВ "Дніпропетровськриба" не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача (у разі його наявності), зокрема до врегулювання двосторонніх договірних відносин позивача з ТДВ "Дніпропетровськриба" в питаннях розподілу електроенергії та спільного використання належних останньому електричних мереж;

- в даному випадку, мета, якої прагне досягти позивач, як суб`єкт захисту, може бути вирішена шляхом подання позивачем відповідного позову саме до порушника своїх прав - ТДВ "Дніпропетровськриба", а не до ТОВ "Солар Бі Ес Джі", який його прав не порушував і жодного відношення до спірних відносин АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" з ТДВ "Дніпропетровськриба" не має і вплинути не може;

- на неналежність обраного позивачем способу захисту вказує і припис пункту 11.3.13. Кодексу систем розподілу, згідно з яким ОСР не має права відмовити заявнику (користувачу), електроустановки якого приєднані до його системи розподілу, в укладенні договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за умови дотримання заявником (користувачем) усіх вимог щодо укладення договору про падання послуг з розподілу електричної енергії, передбачених вказаним кодексом та чинним законодавством;

- ТОВ "Солар Бї Ес Джі" дотримано усіх вимог щодо провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та укладення договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, передбачених Кодексом та чинним законодавством, а тому припинення дії договору виробника призведе лише до повторної реалізації відповідачем свого законного права на укладення з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" нового договору виробника, аналогічного припиненому. При цьому, припиненням дії договору виробника на вимогу позивача буде порушено законне право ТОВ "Солар Бі Ес Джі" на діяльність з виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, оскільки як законні, так і договірні підстави для такого припинення відсутні;

- обрання АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" неналежного способу захисту прав є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. суду № 31058/22 від 19.09.2022), в якій він зазначає про те, що з урахуванням воєнного стану в країні та викликану ним складність у зборі доказів на підприємстві, позивач не мав можливості подати відповідь на відзив на позовну заяву у 5-тиденний строк, визначений ухвалою суду, тому просить суд відкласти розгляд справи, з метою надання додаткового часу для підготовки відповіді на відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 20.09.2022 з`явилися представники відповідача та третьої особи-2, представники позивача та третьої особи-1 у вказане засідання не з`явились, при цьому судом враховано наявність заяви позивача про відкладення розгляду справи, яку було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.09.2022 підготовче засідання було відкладено на 18.10.2022.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 31669/22 від 22.09.2022), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- фактично електрична енергія, вироблена СЕС майже на 80-90% споживається основним споживачем, та в порушення пункту 5.7.5 ККО ним не оплачується. ОСР викуплену гарантованим покупцем електричну енергію, що вироблена СЕС, в повному обсязі не отримує, у загальні мережі не видає. Таким чином, через незаконні дії третьої особи-1, обсяг електричної енергії, що виробляється СЕС та закуповується державою в особі ДП "Гарантований покупець", не відповідає обсягу електричної енергії, що надходить до загальної мережі для її подальшого розподілення ОСР на ринку електричної енергії;

- позивач не має законодавчої та технічної можливості скоригувати обсяги електричної енергії на різницю незаконно спожитої ТДВ "Дніпропетровськриба" електричної енергії. Дана обставина унеможливлює виконання сторонами умов спірного договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, оскільки, відповідно до пункту 4.2. спірного договору, ППКО по точках комерційного обліку на межі балансової належності виробника та оператора системи розподілу забезпечує адміністрування детальної бази даних з інформацією про вузли обліку, що встановлені для точок комерційного обліку, надання доступу до даних комерційного обліку в точках комерційного обліку, достовірність зібраних даних погодинного обліку електроенергії, збір, обробку, перевірку, валідацію, зберігання, архівування та передачу даних та валідованих даних до зацікавлених сторін, згідно діючого регламенту. Для цього ППКО по точках комерційного обліку на межах балансової належності між виробником та оператором системи розподілу, в межах повноважень за погодженими порядками, процедурами, форматами та регламентом щоденно до 10-00 завантажує на електронну платформу оператора системи передачі (систему ММS) погодинні валідовані дані по точках комерційного обліку, які обліковують фактичну величину розподілу електричної енергії в мережі оператора системи розподілу та споживання електричної енергії із зовнішніх мереж на власні потреби виробника. Однак, фактично дані по точках комерційного обліку виробника про обсяги виробленої виробником електричної енергії, які ППКО збирає та завантажує на електронну платформу оператора системи передачі (систему ММS) не відповідають даним по точках комерційного обліку, які обліковують фактичну величину розподілу електричної енергії в мережі оператора системи розподілу. Оскільки така електрична енергія, вироблена виробником, проходить через мережі основного споживача, і незаконно та безоплатно ним споживається. Саме така незаконна діяльність основного споживача ТДВ "Дніпропетровськриба" і є обставиною, за яку не відповідає ні одна із сторін спірного договору в розумінні статті 607 Цивільного кодексу України, яка зумовлює неможливість виконання зобов`язань за вказаним договором;

- у разі існування між сторонами, які перебувають між собою в певних правовідношеннях, спору про припинення зобов`язань за договором, такий спір може бути передано на вирішення суду, а вимога про визнання припиненими зобов`язань за договором по суті є вимогою про припинення господарських правовідносин за цим договором, що відповідає передбаченим статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України способам захисту. В цьому випадку помилково ототожнювати вимогу про захист права з питанням встановлення фактів. Така позиція Верховного Суду викладена в постанові від 10.10.2018 у справі № 910/9938/17. Враховуючи вказану позицію Верховного Суду, очевидним є те, що подаючи даний позов по справі, позивачем обраний належний та ефективний спосіб захисту його прав.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 33732/22 від 11.10.2022), в яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:

- ТОВ "Солар Бі Ес Джі" стороною договору про спільне використання технологічних електричних мереж та договору про надання послуг з розподілу електричної енергії не являється, як і не має взагалі договірних відносин з ТДВ "Дніпропетровськриба" в питаннях електроенергетики. Отже, регулювання спірних правовідносин здійснюється, виключно, договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 (далі - договір виробника), а тому цитування позивачем законодавства та посилання на існуючу на роздрібному ринку електроенергії систему договорів жодного значення для правильного вирішення справи не мають, як такі, що не регулюють спірні правовідносини між позивачем та відповідачем. Таким чином, у відповідності до законодавства, відпуск виробленої відповідачем електричної енергії в мережі позивача здійснюється з 03.06.2020 на підставі укладеного з ним договору виробника;

- у відповідності до умов договору виробника, обов`язок виробника з відпуску виробленої ним електроенергії до мереж ОСР здійснюється на межі балансової належності та відповідальності між ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", яка знаходиться між СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та електромережами ТДВ "Дніпропетровськриба", на підставі даних лічильників обліку електричної енергії, після чого ця електроенергія вважається прийнятою ОСР, такою, що фактично надійшла до мереж позивача, про що позивач здійснює передачу до адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) (шляхом завантаження на розрахункову платформу ММS) даних виробітку електроенергії СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі". На цьому обсяг виконання обов`язків відповідача та позивача за договором виробника завершується, а прийнята позивачем електроенергія вважається такою, що перейшла у його повне його відання до мереж, якими він розпоряджається спільно з основним споживачем - ТДВ "Дніпропетровськриба" на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж. Отриману таким чином у своє повне розпорядження електричну енергію виробника позивач на свій розсуд розподіляє у подальшому через мережі спільного використання та власні мережі споживачам на підставі укладених з ними договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Вказане свідчить, як про відсутність будь-якої можливості з боку сторонніх осіб зашкодити позивачу у виконанні його обов`язків за договором виробника, так і про відсутність зв`язку між виконанням цього договору та зазначеними позивачем обставинами на обґрунтування позову;

- обумовлені договором виробника обов`язки з відпуску виробленої електроенергії, її обліку та передачі від виробника у розпорядження ОСР, сторони вказаного договору виконують на межі балансової належності та відповідальності сторін ще до того, як ця електроенергія потрапляє до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", що виключає можливість фактичного впливу з боку ТДВ "Дніпропетровськриба" на виконання сторонами обов`язків за договором виробника;

- з великою часткою вірогідності можна стверджувати, що електроенергія, яка за твердженням позивача на 80-90% не оплачується з боку ТДВ "Дніпропетровськриба", має відношення як раз до надходження з підстанції ПД "Придніпровська 150/35/10", а вироблена СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" споживається саме субспоживачами, до яких позивач претензій з приводу неоплати електроенергії не має;

- з наявних у справі доказів вбачається, що позивач вже намагався всупереч умов договору виробника, безпідставно, на свій лад та у незаконний спосіб здійснити коригування даних комерційного обліку СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та завантаження їх до MMS, за що отримав від АКО відповідне попередження;

- обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

Від третьої особи-1 надійшло клопотання (вх. суду № 33734/22 від 11.10.2022), в якому вона просить суд здійснювати розгляд справи без участі її представника.

У підготовче засідання 18.10.2022 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи-2, представник третьої особи-1 у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність клопотання третьої особи-1 про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом.

У вказаному засіданні представниками учасників справи було повідомлено суд про те, що ними подані всі необхідні заяви по суті справи та докази.

У підготовчому засіданні 18.10.2022 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.10.2022 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.10.2022; явку у вказане засідання було визнано обов`язковою.

У судове засідання 25.10.2022 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи-2, представник третьої особи-1 у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність раніше поданого клопотання третьої особи-1 (а.с.31-32 у томі 2) про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом. Крім того, третя особа-1 про день, час та місце судового засідання 25.10.2022 була повідомлена належним чином, що підтверджується наступним.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Суд відзначає, що у відповідності до вказаних вище положень, господарським судом було здійснено надсилання ухвали суду від 18.10.2022 на електронну пошту третьої особи-1- , яку зазначено у листах підприємства, які долучені до матеріалів позовної заяви (а.с.85 у томі 1), що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа з ухвалою суду від 18.10.2022 третій особі-1 - 18.10.2022 (а.с.41 у томі 2), отже завчасно.

Судом також відзначено, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 25.10.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивач, відповідача та третьої особи-2,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для визнання припиненими зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 25.07.2019 до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" із заявою про приєднання до мереж Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" сонячної електростанції (надалі - СЕС) за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 7 (а.с.10 у томі 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" є суб`єктом господарювання, якому встановлено "зелений" тариф, а СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" є генеруючою установкою, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативного джерела енергії (сонця).

Так, 03.06.2020 між Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - Оператор систем розподілу, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" (далі - Виробник, відповідач) укладено договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ (далі - договір, а.с.19-37), відповідно до умов якого цей договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі -Договір) надає доступ до системи розподілу та встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії виробнику (надалі - Виробник) Оператором системи розподілу та її відпуск Виробником в розподільчі мережі Оператора системи розподілу (пункт 1.1. договору).

Відповідно до умов пункту 2.1. договору Оператор системи розподілу забезпечує недискримінаційний доступ Виробника до мереж Оператора системи розподілу з метою реалізації Виробником, як суб`єктом ринку електричної енергії, своїх прав та виконання обов`язків і функцій виробника електричної енергії в частині транспортування електричної енергії мережами Оператора системи розподілу в межах приєднаної потужності та узгоджених (договірних) обсягах електричної енергії.

Згідно з умовами пункту 2.2. договору Виробник відпускає в розподільчі мережі Оператора системи розподілу електричну енергію, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП № 307 від 14.03.2018, а Оператор системи розподілу надає Виробнику послуги з розподілу електричної енергії в межах території ліцензованої діяльності за об`єктом, технічні параметри якого, зокрема приєднана потужність, точки приєднання, фіксуються в Паспорті точки/ точок розподілу за об`єктом виробника, який є Додатком 1 до договору.

Відповідно до умов пунктів 2.3., 2.4., 2.5. та 2.6. договору розподіл електричної енергії забезпечується Оператором системи розполіду для Виробника на межах балансової належності електричних мереж, які зазначені в Додатку(ах) 2 "Акт розмежування балансової належності" до Договору, та Однолінійної схеми (Додаток(и) 3 до Договору). Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті Виробника, зазначаються в Додатку 4 до Договору. Обсяги розподілу електричної енергії, відпущеної електроустановками Виробника в мережі Оператора системи розподілу, та отриманої із зовнішніх мереж на власні потреби об`єкта Виробника у відповідному розрахунковому періоді, визначаються згідно Алгоритму формування даних комерційного обліку (Додаток 5) з урахуванням технологічних втрат електричної енергії в мережах за порядком та вхідними даними згідно до порядку розрахунку втрат (Додатку 6). Обсяги розподілу електричної енергії узгоджуються Сторонами в письмовому вигляді, відповідно до порядку формування та за зразком, затвердженими Сторонами у Додатках 7 та 7А до Договору відповідно. По кожній точці комерційного обліку, зазначеній в Додатку 3 до Договору, сторона відповідальна за точку комерційного обліку (далі - ВТКО) зобов`язана виконувати умови розділу 4 та Додатка 8 до Договору в якості Постачальника послуг комерційного обліку (далі - ППКО), а у разі укладення окремого договору зі сторонніми ППКО - враховувати у такому Договорі положення Розділу 4 та Додатка 8 до Договору.

Пунктом 2.9. договору передбачено, що сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу системи передачі (КСП), Кодексу систем розподілу (КСР), Кодексу комерційного обліку електричної енергії (ККО), Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

Розділом 4 договору передбачені умови щодо Поряку обліку електричної енергії., зокрема:

- сторони самостійно, або шляхом укладання відповідних договорів забезпечують виконання зчитування результатів вимірювань (первинних даних комерційного обліку) та даних про стан засобів вимірювань, виконують контроль якості зчитування, формування первинних даних комерційного обліку, інформації про переключення приєднань на обхідні системи шин на належних ТКО та забезпечують надання зазначеної інформації іншій Стороні (або оператору даних комерційного обліку, визначеного іншою Стороною) щодобово до 8-30. Формати обміну даними визначено у Додатку 8А "Структура та формати обміну даними обліку" (пункт 4.1. договору);

- ППКО по точках комерційного обліку на межі балансової належності Виробника та Оператора системи розподілу, забезпечує адміністрування детальної бази даних з інформацією про вузли обліку, що встановлені для точок комерційного обліку, надання доступу до даних комерційного обліку в точках комерційного обліку, достовірність зібраних даних погодинного обліку електроенергії, збір, обробку, перевірку, валідацію, зберігання, архівування та передачу даних та валідованих даних до зацікавлених сторін, згідно діючого регламенту. Для цього ППКО по точках комерційного обліку на межах балансової належності між Виробником та Оператором системи розподілу, в межах повноважень за погодженими порядками, процедурами, форматами та регламентом щоденно до 10-00 завантажує на електронну платформу Оператора системи передачі (систему ММS) погодинні валідовані дані по точках комерційного обліку, які обліковують фактичну величину розподілу електричної енергії в мережі Оператора системи розподілу та споживання електричної енергії із зовнішніх мереж на власні потреби Виробника (пункт 4.2. договору);

- Оператор системи розподілу здійснює розрахунок обсягів перетікання електроенергії на межах балансової належності, зазначених в Однолінійній схемі (Додаток 3), із врахуванням технологічних витрат електричної енергії згідно Додатку 6 та Додатку 6А до цього Договору (пункт 4.3. договору);

- у кожному розрахунковому періоді обсяг відпуску електричної енергії, а також обсяг електричної енергії, що надійшла із зовнішніх мереж Оператора системи розподілу на власні потреби об`єкта Виробника, визначаються за алгоритмом відповідно Додатку 5 до Договору (пункт 4.4. договору).

Крім того, у пункті 5.4. договору визначено, що якщо Виробник має намір продавати споживачам на роздрібному ринку електричну енергію, вироблену на об`єкті (об`єктах) розподіленої генерації, зазначених у договорі, він зобов`язаний отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. При цьому, в якості постачальника електричної енергії Виробник укладає договір з Оператором системи розподілу відповідно до Кодексу системи розподілу щодо обсягів проданої електричної енергії споживачам на території, здійснення ліцензованої діяльності Оператора системи розподілу, за місцем приєднання електроустановок розподіленої генерації. Виробник, якщо він отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, відповідає за небаланси своїх споживачів за обсягами електричної енергії, що постачається їм на підставі отриманої ним ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 12 від 03.01.2020 постановлено видати ТОВ "Солар Бі Ес Джі" ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка (Сонячна електростанція (дахова) за адресою: м. Дніпро, вулиця Автопаркова, 7 (а.с.222 у томі 1).

У пунктах 11.1., 11.2. договору сторони узгодили, що договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2020. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Доказів визнання недійсним, зміни чи розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом також встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, приєднання ТОВ "Солар Бі Ес Джі" було здійснено до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", який надав дозвіл на приєднання до його мереж об`єкту належного ТОВ "Солар Бі Ес Джі".

Надання Основним споживачем згоди на приєднання до його мереж сонячної електричної станції підтверджується листом № 38 від 17.07.2019, в якому вказано, що ТДВ "Дніпропетровськриба" дає згоду на будівництво та приєднання у межах його дозволеної потужності сонячної електростанції ТОВ "Солар Бі Ес Джі" (а.с.12 у томі 1).

Факт приєднання до мереж Основного споживача СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та надходження до його мереж згенерованої СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" електроенергії підтверджується також листом № 28 від 08.06.2021, в якому Основним споживачем вказується про те, що ТОВ "Солар Бі Ес Джі", власник генеруючого електрообладнання, орендує на підприємстві ТДВ "Дніпропетровськриба" дахи будівель і споруд….Генерація згідно проекту передається через мережі ТДВ "Дніпропетровськриба", комерційний облік генерації встановлений на ТП ТДВ "Дніпропетровськриба" (а.с.13 у томі 1).

Крім того, ТДВ "Дніпропетровськриба", як власником мереж, був погоджений робочий проект (РП) (затверджений у 2020 році на створення та встановлення АСКОЕ АСКОЕ - автоматизована система контролю та обліку електроенергії для СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі", що підтверджується підписом та печаткою ТДВ "Дніпропетровськриба", розміщеними на титульній сторінці даного проекту (а.с.14 у томі 1).

При цьому, однією із складових даного робочого проекту є однолінійна схема (додаток А до робочого проекту), якою визначено місце приєднання СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" до мереж ТДВ "Дніпропетровськриба", місце розташування приладів обліку СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі".

Крім того, Додатком К до РП Алгоритм визначення показників споживання/купівлі електричної енергії ТДВ "Дніпропетровськриба" визначено, що згідно з даним алгоритмом буде здійснюватися визначення об`єму споживання електричної енергії ТДВ "Дніпропетровськриба". До початку роботи ТОВ "Солар Бі Ес Джі" в РЕЕ (ринку електричної енергії) необхідно внести відповідні зміни, згідно даного алгоритму, в договір про постачання /розподіл електричної енергії між ТДВ "Дніпропетровськриба" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Погодження з боку ТДВ "Дніпропетровськриба" приєднання до його мереж СЕС ТОВ "Солар Бі Ес Джі" підтверджується і підписанням з боку Основного споживача трьохстороннього акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком № 2 до Договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020. Вказаний акт є додатком до договору між Позивачем та ТОВ "Солар Бі Ес Джі", та визначає межу балансової належності електромереж та установок між позивачем, відповідачем та ТДВ "Дніпропетровськриба", і зони відповідальності ТДВ "Дніпропетровськриба" та ТОВ "Солар Бі Ес Джі", і точки приєднання ТОВ "Солар Бі Ес Джі" до мереж ТДВ "Дныпропетровськриба", і точки комерційного обліку електричної енергії ТОВ "Солар Бі Ес Джі".

Як зазначає позивач, ТДВ "Дніпропетровськриба" відмовляється від виконання алгоритму, наведеного у проекті та внесення відповідних змін до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що свідчить про відмову від виконання умов погодженого ним Робочого Проекту зі сторони Основного споживача. Позивач вказує на те, що на даний час виконання договору виробника сторонами є неможливим, оскільки за незалежних від сторін договору обставин, обсяги виробленої електроустановками виробника електричної енергії надходять до мереж основного споживача, основна частка такого обсягу електричної енергії безоплатно споживається ним, та в мережі ОСР надходить незначна частка такої виробленої СЕС електричної енергії. Отже, обсяги розподілу електричної енергії, відпущеної електроустановками виробника в мережі основного споживача, не відповідають обсягам відпущеної електроустановками основного споживача в мережі оператора системи розподілу. При цьому, виробник, поставляючи електричну енергію в мережі основного споживача, яка споживається останнім як товар, ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу не отримував, що є порушенням вимог ліцензійного законодавства України з боку такого виробника. Позивач наголошує, що фактично основний споживач відмовляється від виконання ним положень пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, яким передбачено, що, якщо електрична енергія, що вироблена на генеруючих електроустановках з альтернативних джерел енергії не відпускається безпосередньо в мережу оператора системи, до обсягу електричної енергії, отриманої власником (користувачем) мереж, до яких приєднані генеруючі електроустановки з альтернативних джерел енергії, додається обсяг відпущеної в його мережі електричної енергії, виробленої такою або такими генеруючими електроустановками, та здійснює викрадання електроенергії в обсягах, які є збитками для ОСР. Таким чином, оскільки основний споживач принципово не визнає, у якості спожитих, обсяги електроенергії, які були вироблені СЕС виробника та не були передані в мережі ОСР (для споживання іншими споживачами ОСР), то обсяги такої електроенергії некоректно вважати такими, що надійшли в мережі ОСР. При цьому, основний споживач, крім порушення чинного законодавства (пункт 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії) створює перепони ОСР для приведення договірних відносин з ним у відповідність до чинного законодавства, що існують при купівлі гарантованим покупцем електроенергії, виробленої СЕС виробника. За такої ситуації ані ОСР, ані виробник не можуть вплинути на позицію основного споживача, як учасника багатосторонніх відносин ринку електричної енергії щодо вимірювання обсягів електроенергії у процесі її вироблення з альтернативних джерел енергії, транспортування, часткового споживання основним споживачем та купівлі гарантованим покупцем. Позивач зазначає, що між учасниками ринку електричної енергії склалася ситуація, коли:

- виробник передає в ТЕМ основного споживача вироблену СЕС електроенергію, отримуючи за її обсяги оплату від ДП "Гарантований покупець";

- основний споживач, споживаючи значну частку обсягу виробленої СЕС електроенергії, не оплачує їх вартість, оскільки в порушення пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, відмовляється визнавати вказані обсяги в якості спожитої ним електроенергії, створюючи перешкоди для приведення у відповідність до фактичних обставин договорів, укладених до погодження ним приєднання СЕС до його ТЕМ. Враховуючи вказане, позивач вважає, що несе збитки у зв`язку з тим, що до обсягів надходження електроенергії у його мережі додається весь обсяг виробленої СЕС електроенергії, а споживання будь-яких обсягів від нього основним споживачем заперечується. Таким чином, електрична енергія, вироблена СЕС не надходить у повному обсязі в загальні електромережі позивача, тому і не може бути ним розподілена іншим споживачам, які закуповують таку електричну енергію у гарантованого покупця на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку, балансуючому ринку та за двосторонніми договорами. При цьому, ОСР в ролі ППКО викладає на платформу ММ5 дані комерційного обліку, які відображають обсяги виробленої СЕС електричної енергії (що відповідають даним з ЗКО, встановлених на межі балансової належності між виробником та основним споживачем). Позивач зазначає, що вироблена електрична енергія в повному обсязі має надходити у точки комерційного обліку, які обліковують фактичну величину розподілу електричної енергії в мережі оператора системи розподілу, що відповідало б умовам розділу 4 спірного договору (зокрема пункту 4.2. договору виробника); однак, більша частина виробленої електричної енергії безоплатно споживається ТДВ "Дніпропетровськриба", що призводить до ситуації, коли обсяги електричної енергії, заявлені ОСР (в ролі ППКО) на платформі ММ5 не відповідають обсягам електричної енергії, що фактично розподілена (надходить) у мережу ОСР для подальшого розподілення гарантованим покупцем між іншими учасниками ринку електричної енергії. Такі незалежні від сторін спірного договору обставини, на думку позивача, зумовлюють неможливість подальшого виконання умов договору виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії з боку позивача та відповідача. Таким чином, позивач, посилаючись зокрема на норми статті 607 Цивільного кодексу України просить суд визнати припиненими зобов`язання за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020. Вказане і причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цією ж статтею визначено і орієнтовний перелік способів захисту. Так, пункт 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначає припинення правовідношення як один із способів захисту цивільних прав.

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що способами захисту прав суб`єктів господарювання є, зокрема, визнання наявності або відсутності прав та припинення господарських правовідносин.

При цьому, слід зазначити, що у разі існування між сторонами, які перебувають між собою в певних правовідношеннях, спору про припинення зобов`язань за договором, такий спір може бути передано на вирішення суду, а вимога про визнання припиненими зобов`язань за договором по суті є вимогою про припинення господарських правовідносин за цим договором, що відповідає передбаченим статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України способам захисту.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, установлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб`єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб`єктів правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору заснована на свободі волевиявлення, а останнє, у свою чергу, спирається на свободу волі, що реалізується за допомогою диспозитивності норм цивільного права. Під диспозитивністю прийнято розуміти засновану на нормах даної галузі права юридичну свободу суб`єкта цивільних правовідносин здійснювати свої суб`єктивні права за своїм розсудом.

Таким чином, правовими засобами закріплення свободи договору традиційно розуміють норми-принципи, які проголошують свободу договору, свободу підприємницької діяльності та диспозитивні норми права, в яких втілено даний принцип.

Зміст принципу свободи договору розкривається в статті 627 Цивільного кодексу України. Він є однією з фундаментальних засад цивільно-правового принципу диспозитивності, через який суб`єкти цивільного права набувають і здійснюють свої цивільні права вільно на свій розсуд (частина 1 статті 12 Цивільного кодексу України).

Важливим елементом свободи договору є воля та її зовнішній вираз - волевиявлення.

Враховуючи викладене, наявність укладеного між позивачем та відповідачем оскаржуваного договору свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти договір, і що їхній зовнішній вираз волі (волевиявлення) відповідає внутрішній волі.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, що за загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 Цивільного кодексу України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Відповідно до частини 1 статті 205 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом.

У разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону (частина 2 статті 205 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

В той же час, суд відзначає, що у відповідності до умов у пунктах 2.3 - 2.5., 4.3., 4.4. договору, відпуск виробленої виробником електроенергії до мереж ОСР здійснюється на підставі даних лічильників обліку електричної енергії на межі балансової належності та відповідальності сторін між ТОВ "Солар Бі Ес Джі" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", яка передує надходженню цієї електроенергії до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", тобто, договірні обов`язки з відпуску виробленої електроенергії, її обліку та передачі від виробника у відання ОСР сторони договору виробника виконують на межі балансової належності та відповідальності сторін ще до того, як ця електроенергія надходить до мереж основного споживача - ТДВ "Дніпропетровськриба", тому ТДВ "Дніпропетровськриба" не має фактичної можливості впливати на виконання сторонами обов`язків за договором виробника.

Як встановлено судом, спірний договір було укладено 03.06.2022, з позовом до суду позивач звернувся 19.08.2022, отже більше одного року договір виконувався сторонами належним чином.

Обставини, на які посилається позивач, як на такі, за які жодна із сторін не відповідає, не свідчать про неможливість виконання зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020, що укладений між Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі".

Більше того, як вбачається, зі змісту позовної заяви, на думку позивача, його права порушуються саме основним споживачем - ТДВ "Дніпропетровськриба", що не може мати наслідком обмеження ТОВ "Солар Бі Ес Джі" в його правах, наданих йому законодавством про електропостачання.

Враховуючи вказане, посилання позивача на неможливість виконання своїх зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 належними доказами не доведена.

Згідно зі статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо визнання припиненим зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо визнання припиненим зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 41, 42, 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі" про визнання припиненим зобов`язань за договором виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 067271/ДВ від 03.06.2020 - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.10.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко