ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Справа № 918/226/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.08.2022 р. у справі № 918/226/22 (суддя Войтюк В.Р., повний текст рішення складено 29.08.2022 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості в сумі 20 676 400, 70 грн

за участю представників сторін:

позивача - Шевчук В.С.;

відповідача - Гутнік М.А.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в сумі 20 676 400, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами підряду від 17.07.2020 р. № 1043 та від 09.12.2020 р. № 1573 в частині розрахунків за виконані роботи.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.08.2022 р. у справі № 918/226/22 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по договору №1043 від 17.07.2020 р., а саме: 9 462 801 грн - основної заборгованості, 420 446, 75 грн - 3 % річних та 3 283 141, 76 грн - інфляційних втрат; заборгованість по договору № 1573 від 09.12.2020 р., а саме: 138 103, 75 грн - 3 % річних та 612 231, 82 грн - інфляційних втрат. Стягнуто з відповідача на користь позивача 137 779, 80 грн судового збору та 47 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 12, 16, 123, 126, 129, 130 ГПК України та вимоги Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", дійшов висновку, що розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти до відшкодування за рахунок позивача у зв`язку із визнанням відповідачем позову в частині основного боргу та здійсненням часткових проплат є сума 47 000 грн. За таких обставин, надавши оцінку заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про часткове покладення на відповідача даних витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині суми витрат на професійну правничу допомогу, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі до 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 47 000 грн значно завищені, необґрунтовані та неспівмірні із складністю справи;

- дана справа, не дивлячись на ціну позову, не є складною, оскільки стягнення заборгованості за виконані роботи, при наявності документів, які підтверджують факт виконання робіт, не потребує великого обсягу аналітичної та технічної роботи, проведення якихось додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики. Відсутня складність при формуванні правової позиції, так як судова практика у цих справах є сталою. При цьому, відповідачем визнається сума основного боргу;

- апелянт вважає, що адвокатські витрати за такими пунктами, як вивчення та правовий аналіз доказів для матеріалів справи, підготовка клопотання про звільнення/відстрочення сплати судового збору та підготовка клопотання про усунення недоліків позовної заяви не може бути покладено на відповідача;

- суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що були подані на підтвердження понесених адвокатських витрат, зокрема договору про надання правової допомоги, що мало наслідком стягнення завищеної суми витрат на правничу допомогу 47 000 грн;

Листом від 16.09.2022 р. Північно-західним апеляційним господарським судом витребувано матеріали справи № 918/226/22 з Господарського суду Рівненської області.

26.09.2022 р. до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.08.2022 р. у справі № 918/226/22. Розгляд справи призначено на 19.10.2022 р. об 14:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 р. заяву представника ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити в силі. Позивач звертає увагу на те, що судом першої інстанції вирішувалося клопотання відповідача про зменшення суми правничих витрат позивача, що підлягають стягненню із відповідача. Так, не зважаючи на заявлений у позовній заяві попередньо розрахований розмір правничих витрат позивача у 300 000 грн, а також представлені документи, що підтверджують фактичне їх понесення, судом першої інстанції було задоволено клопотання відповідача про зменшення суми таких витрат до 47 000 грн, що на переконання суду є співмірним із сумою заявлених позовних вимог, обсягом фактично затраченого адвокатом часу під час здійснення представництва у даній справі. Разом із тим, оскаржуючи рішення суду в частині стягнення правничих витрат та вимагаючи від суду апеляційної інстанції їх зменшення до 3000 грн, відповідачем не наводиться жодних розрахунків такої суми, виходячи із яких суд першої інстанції міг присудити саме таку суму. Також відповідачем не надається для порівняння судові рішення у інших справах, в яких би суд при аналогічному обсягу роботи та ціни позову, присудив би в якості витрат на правничу допомогу 3 000 грн.

Також позивач щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі вказує, що під час досудового врегулювання спору, розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач жодним чином не ставив під сумнів а ні якість отриманих послуг, а ні їх обсяг. Відповідачем також було визнано позовні вимоги позивача в частині, що стосуються стягнення основного боргу, що прямо підтверджується його відзивом по справі. Подана ж ним апеляційна скарга стосується виключно застосованого судом першої інстанції порядку розподілу судових витрат між сторонами, та жодним чином не стосується рішення суду в частині вирішення позовних вимог по суті спору. За таких умов, позивач рахує, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі є ніщо іншим, як зловживання власним процесуальним правом з метою затягування розгляду даної справи.

В судовому засіданні 19.10.2022 р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача 47 000 грн витрат на правничу допомогу, зменшити їх розмір до 3 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 19.10.2022 р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20 676 400, 70 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами підряду від 17.07.2020 р. № 1043 та від 09.12.2020 р. № 1573 в частині розрахунків за виконані роботи.

Предметом же апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 47 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в іншій частині судове рішення не оскаржується.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення, зазначає наступне.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Тобто, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19. Подібні висновки також викладено в постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Апеляційний господарським суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів даної справи, одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано попередній розрахунок судових витрат, за яким розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції становив 300 000 грн.

ТОВ - фірма "Кортакоз" у даній справі представляло Адвокатське бюро "Шевчука Віктора" в особі адвоката Шевчука В.С., на підтвердження чого долучено договір про надання правової допомоги № 22-01/05 від 12.01.2022 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №881 від 19.01.2012 р., ордер на надання правничої правової допомоги ВК № 1009799 від 28.04.2022 р.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги № 22-01/5 від 12.01.2022 р., бюро надає правничу допомогу, яка полягає в представництві та захисту інтересів клієнта в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності, галузевої належності та підпорядкування, перед фізичними особами в тому числі: в усіх органах Державної казначейської служби України, Державної реєстраційної служби України та всіх її підпорядкованих підрозділах, усіх контролюючих органах (в т.ч. податкових та митних) та їх структурних підрозділах, статистичних органах, органах нотаріату, органах юстиції та Державної виконавчої служби, податкової міліції, поліції, органах внутрішніх справ та прокуратури, органах Служби безпеки України, в усіх органах досудового розслідування, а також у судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах, судах апеляційної та касаційної інстанції, з усіма правами наданими заявнику, скаржнику, позивачу, відповідачу при вирішенні питання будь-яких питань, що стосуються представництва та захисту інтересів клієнта. Клієнт зобов`язується сплатити гонорар та компенсувати фактичні витрати за надану правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором або додатковими угодами до нього. Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро та надання правничої допомоги за цим договором здійснює адвокат Шевчук Віктор Сергійович (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 881 від 19.01.2012 р.), або інша визначена за окремою довіреністю чи ордером посадова, службова особа бюро.

Правова допомога полягає, в: зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосується господарської діяльності клієнта; наданні усних та письмових консультацій і роз`яснень щодо правових питань, що стосується господарської діяльності клієнта; складанні необхідних процесуальних документів, скарг, відзивів, запитів, заяв, пояснень, клопотань та позовних заяв тощо, їх підписанні та поданні до суду; підготовці та розробці договорів, контрактів, протокольних домовленостей, тощо, що стосуються господарської діяльності клієнта; виконанні окремих доручень клієнта, що стосується господарської діяльності клієнта; представництві та захисті інтересів клієнта в судах, органах державної влади та досудового розслідування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх формах власності та підпорядкування з питань, що стосуються господарської діяльності клієнта (п. 1.2. договору).

Розділом 3 договору визначено ціну та порядок розрахунків по договору.

Розрахунки за даним договором здійснюються одним із способів: на підставі актів прийому-передачі послуг, які складаються бюро по завершенню виконання кожного етапу окремих доручень (в т.ч. судових справ клієнта, представництво яких здійснювалося службовими особами бюро) згідно з даним договором, зміст та умови таких актів захищені ст. 22 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", як адвокатська таємниця; на підставі актів прийому-передачі послуг, які складаються бюро в останній робочий день кожного місяця (у разі щомісячного надання правничих послуг щодо поточного юридичного супроводу господарської діяльності клієнта), зміст та умови таких актів захищені ст. 22 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як адвокатська таємниця; на підставі розрахунків суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу, складання яких проводиться до початку виконання кожного етапу окремих доручень (в т.ч. судових справ клієнта, представництво яких здійснювалося службовими особами бюро) згідно з даним договором, зміст та умови таких актів захищені ст. 22 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", як адвокатська таємниця (п. 3.1. договору).

Оплата послуг за наведеними в п. 3.1. даного договору розрахунковими документами (актами, розрахунками) проводиться впродовж п`яти робочих днів з дня їх підписання, але не пізніше 10 робочих днів з дня подання їх бюро клієнтові для підпису, за умови, що такими документами не обумовлено іншого строк та порядок розрахунків (п. 3.2. договору).

Із фактичних обставин справи судом установлено, що адвокатом надано розрахунок витрат, пов`язаних з наданням послуг за договором про надання правової допомоги від № 1 від 11.04.2022 р. на загальну суму 300 000 грн згідно з якого бюро надані такі послуги:

- підготовка процесуальних документів (позовної заяви та розрахунків до неї, процесуальних клопотань, вивчення та правовий аналіз доказів для матеріалів справи) на суму 240 000 грн (попередньо витрачена кількість часу - 24 год., ставка за годину - 10 000 грн);

- представництво інтересів в суді (в т.ч. участь у судових засіданнях) на суму 60 000 грн (попередньо визначена кількість витраченого часу - 6 год., ставка за годину - 10 000 грн).

09.08.2022 р. представником позивача долучено до матеріалів справи акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 09.08.2022 р. до договору про надання правничої допомоги на суму 300 000 грн, відповідно до якого на вивчення доказів та підготовку позову, складання поданих до суду процесуальних документів представником позивача затрачено 26 год. часу (з розрахунку 1 год. - 10 000 грн), що становить 260 000 грн, представництво позивача у 4 судових засіданнях (з розрахунку 1 засідання - 10 000 грн) становить 40 000 грн.

У підтвердження доказів перерахування позивачем адвокату гонорару надано рахунок на оплату № 59/22 від 11.04.2022 р. на суму 300 000 грн та платіжне доручення № 1652 від 15.06.2022 р. на суму 300 000 грн про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Кортакоз" адвокатському бюро "Шевчука Віктора" за послуги по договору № 22-01/05 від 12.01.2022 р.

Відповідачем було подано до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру правничої допомоги, відповідно до змісту якої останній зазначає, що представником позивача при здійсненні розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат визначено помилкові періоди нарахування вказаних сум, що у свою чергу призвело до збільшення боргового періоду нарахування вказаної грошової відповідальності. На думку відповідача, суд при вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу має керуватися принципами співмірності та розумності вказаних витрат, оскільки у даній справі заявлено розмір правничої допомоги неспівміний із складністю справи та виконаними послугами представника позивача.

Проаналізувавши надані суду докази в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а також доводи відповідача в заяві про зменшення розміру правничої допомоги, суд приймає до уваги те, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу суду варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд першої інстанції вірно вказав, що обсяг часу, витрачений на виконання робіт (26 год.) щодо підготовки документів, аналізу доказів, складання позовної заяви, а також формування додатків до неї та направлення її відповідачу та суду, та відповідно сума витрат 260 000 грн є явно завищеними, оскільки не відповідає обсягу позовної заяви та складності справи.

Здійснений розрахунок заборгованості, з огляду на суму боргу та періоди прострочення, також не забирає великого часу, оскільки сума несплаченого боргу хоча є значною, однак періоди прострочення чітко визначені.

Даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору підряду та спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, та відповідно великої кількості законів і підзаконних нормативно - правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, вказані правовідносини також не передбачають.

Також, як правомірно вказав суд першої інстанції, підготовка відповіді на відзив у даній справі не є складним, оскільки відповідач визнав позовні вимоги в частині розміру основної заборгованості. Щодо підготовки клопотання про усунення недоліків, клопотань про зменшення розміру позовних вимог, то місцевий господарський суд вірно зазначив, що підготовка згаданих процесуальних документів не потребує глибокого юридичного аналізу, вказані документи є типовими, тому не несуть великого навантаження і складності при складанні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що час затрачений на підготовку позову та інших процесуальних документів (26 год.) є явно завищеним та неспівмірним із складністю справи, а відтак судові витрати на правову допомогу в розмірі 260 000 грн явно не співмірними із складністю цієї справи, ціною позову, значенням справи для сторін та обсягом наданих адвокатом послуг.

Із приводу гонорару за участь у 4-х судових засіданнях у розмір 10 000 грн, то суд першої інстанції вірно зазначив, що представник позивача хоча і був присутній на всіх судових засіданнях, однак суд повинен оцінювати дані витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У даному випадку вказані вище витрати фактично понесені позивачем, однак 40 000 грн за участь у 4 судових засіданнях на переконання суду не є співмірними наданим послугам.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову в частині основного боргу та здійснення ним часткових проплат, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції до 47 000 грн, оскільки цей розмір є доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, надавалася належна оцінка доводам відповідача, на які він посилається також і в апеляційній скарзі, зокрема, про те, що витрати на правничу допомогу адвоката є завищеними, необґрунтованими та неспівмірними із складністю справи, справа є нескладною, відсутня також складність при формуванні правової позиції та відповідачем визнається сума основного боргу.

Надавши оцінку та проаналізувавши доводи відповідача, суд першої інстанції частково із ними погодився та зменшив заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу. Із вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі погоджується і суд апеляційної інстанції.

Також безпідставними є посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що витрати щодо вивчення та правового аналізу доказів для матеріалів справи, підготовка клопотань про звільнення/відстрочення сплати судового збору та про усунення недоліків позовної заяви не можуть бути покладено на відповідача, оскільки судом першої інстанції досліджувалися в сукупності надані представником позивача документи в підтвердження понесений витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та зменшено їх розмір з врахуванням критерію розумної необхідності таких витрат з та складності справи.

Також судом першої інстанції надано належну правову оцінку доказам, що були подані на підтвердження понесених витрат, зокрема і договору про надання правової допомоги, що стало наслідком стягнення суми витрат на правничу допомогу в сумі 47 000 грн.

Відповідач, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, висновки суду першої інстанції не спростував, доказів на підтвердження своїх доводів не надав. Посилання відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 22.08.2022 р. у справі № 918/226/22 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.08.2022 р. у справі № 918/226/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2022

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.