ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022м. ХарківСправа № 922/543/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (місцезнаходження: 01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 22; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" (місцезнаходження: 62470, Харківська область, Харківський район, село Яковлівка, вулиця Зоріна, будинок 49; )
про стягнення 2 955 249,11 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" заборгованості за Договором № VAITUA-300321 поставки сільськогосподарської техніки від 30 березня 2021 року в сумі 2 955 249,11 грн., в т.ч.: 2 567 115,72 грн. - сума основного боргу, 231 110,68 грн. - пеня, 80 431,25 грн. - інфляційні збитки та 76 591,46 грн. - три проценти річних (відповідно заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.09.2022). Також позивач просить Суд покласти на ТОВ Агрофірма "Жнива" понесені у даній справі витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2022 позовну заяву ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/543/22, постановлено розглядати справу за правилами (в порядку) загального позовного провадження.

Розгляд справи в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності в умовах дії в Україні воєнного стану. Представники сторін подали суду заяви по суті справи, письмові пояснення та інш.

Зокрема, 09 вересня 2022 року представник ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач зазначив, що у зв`язку із збільшенням курсу Євро відносно гривні (станом на 07 вересня 2022 року, міжбанківська ставка становить 36,5686 гривень за 1 Євро) основна сума боргу ТОВ Агрофірма "Жнива" за Договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-300321 становить 2 567 115,72 грн.

Відповідно, у зв`язку із збільшенням суми основного боргу збільшилась і сума штрафних санкцій. Згідно проведених розрахунків пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 231 110,68 грн., сума 3% за користування грошовими коштами складає 76 591,46 грн., суму інфляційних збитків залишено без змін - 80 431,25 грн.

Крім того, 09.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" також звернулося до суду із клопотанням, згідно якого просить зменшити розмір заявлених до сплати санкцій на суму пені - 164 245,48 грн., на суму інфляційних збитків - 80 431,25 грн. та суму процентів річних - 27 932,91 грн. і, відповідно, відмовити позивачу в стягненні вказаних сум.

26 вересня 2022 року відповідач також повторно подав до суду клопотання / заяву (про зменшення розміру відповідальності).

В підготовчому засіданні судом також оголошено, що 26.09.2022 надійшов відзив ТОВ Агрофірма "Жнива" на позовну заяву (на заяву про збільшення позовних вимог) вх. № 10575, згідно якого відповідач зазначив, що збільшення пені в зв`язку із зростанням курсу євро до гривні Договором поставки сільськогосподарської техніки не передбачено. Так, пеня нараховується саме на прострочену заборгованість, відповідно і розмір відповідальності залежить від бази нарахування. Збільшення позовних вимог по сплаті основного боргу на суму 301 445,82 грн. також є таким, що не відповідає умовам укладеного Договору і задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідач вказує на те, що вимога позивача щодо стягнення інфляційних втрат не може бути задоволена в зв`язку з тим, що інфляційні збитки застосовуються як спосіб захисту від знецінення національної валюти гривні.

Також відповідач посилається на лист Торгово - промислової палати України, яким визнано військову агресію РФ проти України форс-мажорною обставиною та засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Отже, на переконання представника ТОВ Агрофірма "Жнива", нарахування штрафних санкцій мало відбуватись лише за період з 11.09.2021 до 24.02.2022. Починаючи з 24.02.2022 вини відповідача в тому, що розрахунки не проводились немає, а тому нарахування пені та 3% річних з 24.02.2022 слід припинити. Це слід віднести і до збільшення заявленої суми боргу до 2 567 115,72 грн. проти заявлених при подачі позову 2 265 669,90 грн.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17 жовтня 2022 року о 11:50 годині у приміщенні Господарського суду Харківської області.

В судове засідання 17.10.2022 представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

14 жовтня 2022 року до суду надійшли додаткові пояснення ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" згідно яких позивач звертає увагу на те, що обов`язок оплатити товар виник у відповідача за більш ніж 5 місяців до того як було подано позовну заяву. Причин, на які посилається останній, як обставини непереборної сили, станом на 11.09.2021 не існувало, а подія, на яку посилається відповідач відбулась 02.09.2022. Протягом нарахування штрафних санкцій у відповідача не було форс-мажорних обставин, які б унеможливили виконання ним своїх обов`язків.

Станом на сьогоднішній день ТОВ Агрофірма "Жнива" не зверталось до ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" про виникнення форсмажорних обставин.

Також позивач вказує на те, що доводи відповідача про збільшення основного боргу є хибними, оскільки основна сума заборгованості залишилась незмінною відповідно до розділу 2 Договору, оскільки сума кожного платежу, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку на 17:00 (або на інший час закриття торгів у разі розбіжності) чинну на день, що передує дню фактичної оплати за товар Покупцем або на Міжбанківську ставку на 10:00 годину (або на інший час відкриття торгів у разі розбіжності) чинну на день фактичної оплати за Товар у разі збільшення останньої більше ніж на 0,5% порівняно з Міжбанківської ставкою за попередній день.

Таким чином заявлена вимога про стягнення основної суми заборгованості є такою, яка в повній мірі відображає обов`язки, які покладені на сторони, а доводи відповідача ставлять позивача в більш несприятливі умови та такими, що не відповідають умовам Договору.

Нарахування заявлених до стягнення штрафних санкцій також є справедливим та співмірним до основної суми заборгованості. Більше того, відповідач знав про настання несприятливих наслідків та протягом тривалого часу зловживав своїми обов`язками чим погіршив майновий стан ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна".

Крім того, 14.10.2022 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи № 922/543/22 без його участі за наявними матеріалами справи. Позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Виходячи з принципу диспозитивності, як права сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми матеріальними і процесуальними правами (в тому числі брати участь в судовому засіданні), суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за відсутності представників сторін розглянути справу за наявними матеріалами. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" та заперечення ТОВ Агрофірма "Жнива", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30 березня 2021 року між ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" (як Постачальником) та ТОВ "Агрофірма Жнива" (як Покупцем) було укладено Договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-300321, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався передати у власність сільськогосподарську техніку (надалі "Товар") Покупцю, а Покупець зобов`язувався прийняти Товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим Договором.

Згідно пункту 2.1. Договору, ціна Договору встановлюється у Специфікації. Ціною Договору є загальна вартість Товару, що підлягає поставці відповідно до цього Договору. Сторони мають визначити ціну Товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у Специфікації.

Відповідно до пункту 2.2. Договору, сторони цим підтверджують, що протягом дії цього Договору зобов`язання Покупця з оплати Товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна Товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в Специфікації до цього Договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті https://minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (надалі - Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до Договору. Загальна вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалента сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за Товар Покупцем.

Також підпунктом 2.3.1. Договору визначено, що сума кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 чинну на день, що передує дню фактичної оплати за Товар Покупцем, або на міжбанківську ставку на 10:00 годину чинну на день фактичної оплати за Товар у разі збільшення останньої більше ніж на 0,5% порівняно з Міжбанківської ставкою за попередній день.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Постачальника.

Пунктом 4.1. Договору Сторони погодили, що умови поставки Товару визначаються згідно з умовами Incoterms 2010. Особливий вид Incoterms, умови поставки стосовно Товару визначаються у розділі "Місце поставки", що міститься у Специфікації до цього Договору. Якщо умови поставки згідно з розділом "Місце поставки" передбачають поставку Товару Постачальником на адресу, що буде зазначена Покупцем, вартість Товару включатиме також вартість поставки.

Відповідно до пункту 4.1.1. Договору, датою переходу права власності Покупцю вважатиметься дата підписання Акту прийому-передачі Товару, зазначеного у Специфікації до цього Договору.

Згідно з пунктом 5.1. Договору, зобов`язання Постачальника поставити Товар виникає з моменту фактичного зарахування попередньої оплати від Покупця на рахунок Постачальника, у повному обсязі та в межах строків, що зазначаються у цьому Договорі.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, договір набирає законної сили з моменту його підписання Сторонами та діятиме до його повного виконання.

Додатком № 1 до Договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-300321 від 30 березня 2021 року є Специфікація, в якій зазначено інформацію про товар: найменування - Сівалка точного висіву Kverneland Optima TF Maxi HD II e-drive II, кількість - 1 шт., ціна включаючи ПДВ - 117 000,00 євро, ціна включаючи ПДВ в гривні - 3 951 979,20 грн.; місце поставки товару: DAP (Incoterms 2010): Харківська обл., Харківський р-н, с. Яковлівка, вул. Зоріна, буд. 49; строк поставки товару: до 06.04.2021 включно за умови 40% передплати.

Графік оплати: 40% - попередня оплата до 30.03.2021, вартість - 46 800,00 євро; 1 580 791,68 грн.;

60% - оплата до 10.09.2021, вартість 70 200,00 євро; 2 371 187,52 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов даного Договору, позивачем 31.03.2021 року поставлено ТОВ Агрофірма "Жнива" Сівалку точного висіву Kverneland Optima TF Maxi HD II e-drive II вартістю 117 000,00 євро, що становить гривневий еквівалент 3 951 979,20 гривень, разом з ПДВ, про що складено та підписано обома сторонами Акт приймання-передачі Товару.

Проте відповідачем Товар так і не був оплачений в повному обсязі. Відповідно до Специфікації остаточну оплату відповідач повинен був здійснити до 10.09.2021 і загальна сума заборгованості покупця становить 70 200,00 євро.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" зазначає, що загальна вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалента сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за Товар Покупцем, що відповідає умовам пункту 2.2 Договору.

Станом на 17:00 год. 07 вересня 2022 року міжбанківська ставка становить 36,5686 гривень за 1 Євро. Таким чином основна сума боргу становить 2 567 115,72 (два мільйони п`ятсот шістдесят сім тисяч сто п`ятнадцять гривень сімдесят дві копійки). Крім того, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 231 110,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 80 431,25 грн. та три проценти річних в розмірі 76 591,46 грн. Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Так, згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, суд зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання погоджено сторонами у Додатку № 1 до Договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-300321 від 30 березня 2021 року - Специфікації: оплата 60% - до 10.09.2021, вартість 70 200,00 євро, що також еквівалентно 2 371 187,52 грн.

Крім того, як вже було встановлено судом, пунктом 2.2. Договору сторони підтвердили, що протягом дії Договору зобов`язання Покупця з оплати Товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна Товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в Специфікації до цього Договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті https://minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (надалі - Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до Договору.

Загальна вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалента сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за Товар Покупцем.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Крім того, частина друга статті 533 ЦК України закріплює можливість визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, при цьому сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи те, що станом на 17:00 год. 07 вересня 2022 року Товар вартістю 70 200,00 євро відповідачем оплачено не було, суд приходить до висновку про правомірність нарахування ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" заборгованості, що відповідає міжбанківській ставці (36,5686 гривень за 1 Євро). Таким чином основна сума боргу становить 2 567 115,72 грн.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростувало, доказів остаточної оплати отриманого Товару не надало, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" в частині примусового стягнення з відповідача 2 567 115,72 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Щодо форс-мажорних обставин на які посилається ТОВ Агрофірма "Жнива", суд зазначає, що відповідно до пункту 6.2. Договору № VAITUA-300321 поставки сільськогосподарської техніки від 30 березня 2021 року, будь-яка сторона, яка через дію обставин непереборної сили, не має можливості виконати свої зобов`язаня за цим Договором, повинна письмово повідомити іншу Сторону протягом 3 (трьох) робочих днів про виникнення або припинення дії таких обставин. Такий факт повинен бути підтверджений на основі відповідного сертифіката, виданого територіальним органом Торгово-Промислової Палати України або іншим компетентним органом.

Однак, доказів на підтвердження того, що відповідач звертався до ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" із відповідною заявою / повідомленням про виникнення форс-мажорних обставин матеріали справи не містять.

Також суд погоджується із позицією позивача та звертає увагу на те, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. Однак, форс-мажорні обставини, які мають безпосередній вплив стосовно відповідача (знищення майна ТОВ агрофірма "Жнива") сталися 02.09.2022, а обов`язок щодо оплати за Товар виник ще 10.09.2021. Таким чином дія форс-мажорних обставин жодним чином не впливала на обов`язки Відповідача щодо погашення заборгованості.

Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Також згідно пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 7.3. Договору, покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати Товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки за весь час існування заборгованості.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд зазначає, що заявлене збільшення штрафних санкцій та процентів річних є наслідком збільшення курсу гривні до євро станом на день, що передував складанню заяви про збільшення позовних вимог. Таким чином позивач застосував гривневий еквівалент не тільки до суми основного боргу, а і до суми пені, як засобу відповідальності.

Водночас, суд звертає увагу на те, що закон розмежовує категорію "виконання грошового зобов`язання" від категорії "визначення розміру грошового зобов`язання", які не є тотожними, надаючи право сторонам при визначенні розміру грошового зобов`язання застосувати "валютне застереження".

Договором передбачено, що пеня нараховується саме на прострочену заборгованість, відповідно і розмір відповідальності залежить від бази нарахування. Пеня в даному випадку має обчислюватись і стягуватись в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов`язання, а не з визначенням гривневого еквіваленту на час розгляду справи, що значно впливає на кінцеву суму у зв`язку із зміною курсу іноземної валюти.

Останнім днем оплати згідно Специфікації є 10.09.2021, враховуючи, що сума до сплати є еквівалентом 70 200,00 євро, оплаті в гривні підлягало 2 213 925,48 грн., оскільки курс євро до гривні на день, що передував оплаті (Міжбанківська ставка згідно сайту станом на 09.09.2021 р. о 17:00 годині ) становив 31,5374 грн. за 1 (один) євро (70 200,00х31,5374= 2 213 925,48). Саме сума 2 213 925,48 грн. є несвоєчасно виконаним грошовим зобов`язанням, відносно цієї суми допущено прострочення.

Здійснивши самостійний розрахунок пені та процентів річних, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу суд зазначає, що нарахування пені становить всього 199 313,95 грн.:

- 11.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ)

2 213 925,48 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 90 днів : 100 - 92 802,90 грн.

- 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ)

2 213 925,48 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів : 100 - 45 855,55 грн.

- 21.01.2022 - 11.03.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ)

2 213 925,48 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 50 днів : 100 - 60 655,49 грн.

Нарахування 3% річних: з 11.09.2021 до 08.09.2022 на суму 2 213 925,48 грн. становить 66 053,83 грн.

Крім того, щодо здійсненого позивачем нарахування інфляційних втрат слід зазначити, що за змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

З огляду на викладене норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другої статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти (такий правовий висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 625 Цивільного кодексу України викладений у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18/, а також в постановах Верховного Суду від 16 березня 2021 року по справі № 905/392/20 та від 29 квітня 2021 року по справі № 910/11077/20).

За умовами укладеного Договору щодо ціни товару та порядку оплати, сторони визначили еквівалент вартості Товару в іноземній валюті євро, а іноземна валюта індексації не підлягає.

Відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 199 313,95 грн. та процентів річних в розмірі 66 053,83 грн. В решті позову - в частині заявлених до стягнення пені в розмірі 31 796,73 грн., процентів річних в розмірі 10 537,63 грн. та інфляційних збитків в розмірі 80 431,25 грн. суд відмовляє, у зв`язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" заявило клопотання про зменшення розміру заявлених до сплатив санкцій на суму пені - 231 110.68 грн., на суму інфляційних збитків - 80 431,25 грн. та суму процентів річних - 76 591,46 грн., які по суті є компенсацією збитків відповідача внаслідок зміни курсу іноземної валюти та просить відмовити позивачу в стягненні вказаних сум.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України. Так, частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд звертає увагу на те, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Так, укладаючи з Товариством з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" Договір № VAITUA-300321 поставки сільськогосподарської техніки, який містить умови щодо стягнення штрафних санкцій у разі порушення строків оплати продукції ТОВ Агрофірма "Жнива", як Покупцем, та беручи на себе відповідні зобов`язання відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки несвоєчасного проведення оплати Товару - нарахування пені, а також 3% річних.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Матеріали справи № 922/543/22, разом з тим, не містять доказів, які б давали підстави cуду скористатись своїм правом для зменшення розміру штрафних санкцій. Зокрема, відповідач протягом усього періоду існування простроченої заборгованості: не звертався до ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" із проханням не нараховувати йому неустойку; не надавав документів та будь-яких належних доказів, які б засвідчували неможливість відповідача вчасно розрахуватися через існування об`єктивних та/або виняткових обставин, в тому числі до введення в Україні воєнного стану; не звертався із проханням пролонгації боргу; не повідомляв про існування обставин, які вплинули на можливість вчасно розрахуватись за отриману продукцію до 02.09.2022. Сама лише бухгалтерська довідка ТОВ Агрофірма "Жнива" про розмір балансових збитків не може бути підставою для зменшення неустойки та процентів річних.

Поведінка боржника та його дії, на переконання Суду, не свідчать про добросовісність виконання свого обов`язку із оплати отриманої від позивача продукції, оскільки умови Договору були проігноровані, а заборгованість на даний час все ще не погашено. Крім того, зменшення штрафних санкцій до 0 є значним, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Також, позовна заява не містить позовних вимог, щодо стягнення завданих відповідачем збитків, а для застосування неустойки, оперативно-господарських санкцій достатньо факту господарського правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені норми, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, не довів належними доказами виключних обставин для зменшення розміру неустойки, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ТОВ Агрофірма "Жнива" та зменшення погодженої у Договорі ставки пені або ж процентів річних і звільнення його від відповідальності, передбаченої Законом.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги ТОВ "ФА Інтертрейдінг Україна" у даній справі задоволено частково, а відтак витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі в розмірі 42 487,25 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, відповідно до статті 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (який продовжено на даний час).

Згідно статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого статтею 195 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 195, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Жнива" (місцезнаходження: 62470, Харківська область, Харківський район, село Яковлівка, вулиця Зоріна, будинок 49; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (місцезнаходження: 01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 22; ) суму основного боргу за Договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-300321 від 30.03.2021 в розмірі 2 567 115,72 грн., пеню в розмірі 199 313,95 грн., 3% річних в розмірі 66 053,83 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 42 487,25 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" в частині стягнення пені в розмірі 31 796,73 грн., процентів річних в розмірі 10 537,63 грн. та інфляційних збитків в розмірі 80 431,25 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України.

Повне рішення складено "27" жовтня 2022 р.

Суддя В.В. Рильова

Справа № 922/543/22