номер провадження справи 33/61/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2022 Справа № 908/1224/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи № 908/1224/22

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789)

про стягнення 94650,43 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ПРОВІДНА з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення 94650,43 грн., з яких 79335,00 грн. матеріальна шкода в порядку регресу (суброгації) в межах фактичних затрат, 13766,06 грн. інфляційні втрати, 1549,37 грн. штрафні санкції у вигляді 3% річних.

Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 625, 1172, 1187, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.08.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У встановлений строк позивач надіслав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з доказами на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1224/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, присвоєно справі номер провадження 33/61/22. Встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву з доказами направлення відзиву позивачу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 28.09.2022.

Сторони отримали копію ухвали суду 30.08.2022 в електронному кабінеті, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач також отримав копію ухвали суду поштою 05.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

09.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 79335,00 грн., а в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних просить у позові відмовити, повернути позивачу 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України. Також у відзиві викладено клопотання розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника відповідача.

Суд прийняв відзив до розгляду.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

11.09.2020 Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ПРОВІДНА (позивач, страховик) та Сільськогосподарським багатофункціональним кооперативом «Радянський» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6765142/1716/20, яким застраховано транспортний засіб «Lada (ВАЗ) Largus», д.н. НОМЕР_1 (далі забезпечений транспортний засіб), на випадок ДТП.

У п. 10 договору визначено строк його дії з 00:00 год. 29.09.2020 по 24:00 год. 28.09.2021.

Наказом голови Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Радянський» №232/1 від 29.09.2016 закріплено забезпечений транспортний засіб за водієм ОСОБА_1 з 27.09.2016.

Відповідно до подорожнього листа службового легкового автомобіля №3074 від 27.05.2021 водій ОСОБА_1 був відряджений на забезпеченому транспортному засобі у м.Дніпро.

27.05.2021 о 09 год. 23 хв. у м. Дніпро на проспекті Гагаріна, 82 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

28.05.2021 страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про даний страховий випадок.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Актом огляду транспортного засобу №352161 від 28.05.2021 встановлено деталі та опис пошкодження забезпеченого транспортного засобу внаслідок ДТП.

Згідно з рахунком ФОП « ОСОБА_3 » №С000001071 від 04.06.2021 вартість робіт із матеріалами для відновлення забезпеченого транспортного засобу склала 72225,00 грн. без ПДВ.

Страховим актом 1 № від 15.06.2021 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 72225,00 грн.

Виплату страхового відшкодування в сумі 72225,00 грн. згідно із заявою страхувальника здійснено на користь СТО - ФОП «Шульга І.М.» платіжним дорученням №025050 від 16.06.2021.

Актом виявлення прихованих пошкоджень до напрямку на ремонт № від 28.05.2021 встановлено наявність прихованих пошкоджень транспортного засобу, пов`язаних зі страховою подією, що підлягають усуненню. Згідно з рахунком ФОП « ОСОБА_3 » №С000001090 від 24.06.2021 вартість робіт із матеріалами для усунення цих пошкоджень склала 7110,00 грн. без ПДВ.

Страховим актом 2 № від 30.06.2021 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 7110,00 грн. та перерахував дану суму на рахунок ФОП « ОСОБА_3 » платіжним дорученням №026281 від 01.07.2021.

Таким чином, загальна сума виплаченого позивачем страхового відшкодування склала 79335,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2021 у справі №201/5736/21 визнано винним у скоєнні ДТП водія транспортного засобу Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована полісом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО серії ЕР №200698893 з лімітом відповідальності за завдану майнову шкоду 130000,00 грн.

За приписами пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правовий висновок про те, що згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з викладених висновків Великої палати Верховного Суду та приписів законодавства, суд дійшов висновку, що порядок виплати страхового відшкодування, встановлений Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поширюється не тільки на страхувальника, але й на іншу особу, яка має право на виплату страхового відшкодування, в даному випадку на позивача, у тому числі щодо строків виплати страхового відшкодування та відповідальності за їх порушення.

05.08.2021 позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом заяву вих. № від 02.08.2021 на виплату страхового відшкодування в сумі 72225,00 грн.

Згідно з пп. 2 п. 1, п. 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) складають Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Отже, нормативний строк пересилання вимоги, яка відправлена 05.08.2021, складає Д+3+1 (оскільки вимогу відправлено рекомендованим листом).

Крім того, відповідач надав до матеріалів справи заяву позивача вих. № від 04.08.2021 про виплату страхового відшкодування в сумі 79335,00 грн. (з урахуванням доплати страхового відшкодування в розмірі 7110,00 грн.) з відміткою про отримання її відповідачем 09.08.2021 за вх. №4306.

Отже, відповідач не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, повинен був на підставі пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому суд враховує, що за приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, останнім строком для прийняття рішення за вимогами позивача є 08.11.2021 (з урахуванням вихідних днів).

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Згідно з п. 36.7 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав доказів прийняття обґрунтованого рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування та надання його позивачу у вставлений строк відповідно до п. 36.2 ст. 36, п.37.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За полісом відповідача франшиза становить 0,00 грн.

Відповідач не надав суду доказів виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 79335,00 грн., вимоги про стягнення страхового відшкодування в сумі 79335,00 грн. визнав.

За таких обставин, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 79335,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610, п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виплати страхового відшкодування позивач на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував на суму боргу 72225,00 грн. (без урахування доплати страхового відшкодування в розмірі 7110,00 грн.) 3% річних за період з 04.11.2021 по 22.07.2022 (261 день) в сумі 1549,37 грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2022 року в сумі 13766,06 грн., які просить стягнути з відповідача.

Суд здійснив перерахунок 3% річних, оскільки, як встановлено судом, відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування у строк до 08.11.2021, відповідно прострочення оплати виникло з 09.11.2021.

За період з 09.11.2021 по 22.07.2022 (256 днів) 3% річних від суми боргу 72225,00 грн. складають 1519,69 грн. Решту 3% річних у сумі 29,68 грн. нараховано позивачем необґрунтовано.

Розрахунок інфляційних втрат у сумі 13766,06 грн. суд визнав обґрунтованим.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити позивачу у стягнені 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 про визнання військової агресії Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами.

Суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається відповідач, адресований «всім, кого він стосується», а не конкретно відповідача.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати статутну діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Відповідач не надсилав позивачу повідомлень щодо виникнення форс-мажорних обставин та неспроможність через це виконати зобов`язання з виплати страхового відшкодування. На досудові заяви позивача відповідач відповіді не надав. Відповідач послався на наявність форс-мажорних обставин тільки після звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, суд враховує, що строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування настав у листопаді 2021 року, тобто за декілька місяців до настання обставин, на які відповідач посилається як на форс-мажорні. Своєчасне здійснення відповідачем розрахунку за вимогами, які визнані ним в подальшому обґрунтованими, усунуло б необхідність сплати відповідачем додаткових нарахувань на суму боргу у вигляді 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, суд задовольнив позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірах, які визнані судом обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про повернення позивачу 50% сплаченого судового збору на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України суд зазначає, що норма ч. 1 ст. 130 ГПК України застосовується у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи. Відповідач визнав позов тільки частково і суд розглядав справу по суті щодо решти вимог, тому підстави для повернення судового збору відсутні.

Судовий збір за розгляд позовних вимог у даній справі складає 2481,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог: на відповідача у сумі 2480,22 грн., на позивача в сумі 0,78 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА (03049, м.Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137) страхове відшкодування в розмірі 79335,00 грн. (сімдесят дев`ять тисяч триста тридцять п`ять грн. 00 коп.), 3% річних у сумі 1519,69 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять грн. 69 коп.), інфляційні втрати в сумі 13766,06 грн. (тринадцять тисяч сімсот шістдесят шість грн. 06 коп.) та витрати на сплату судового збору в розмірі 2480,22 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят грн. 22 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити у стягненні 3% річних у сумі 29,68 грн.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 0,78 грн. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 28.10.2022.

Суддя М.В. Мірошниченко