ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Справа № 918/45/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Процун О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 19.07.2022 (суддя Марач В.В., повний текст складено 20.07.2022) у справі № 918/45/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення 455974, 65 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебувала позовна заява ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" до ДП "НАЕК "Енергоатом" про стягнення грошових коштів у сумі 455 974, 65 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем умов п. 6.1. Договору поставки № 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020, за яким позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 4 919280,00 грн., а останній не здійснив її своєчасну оплату. В зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 30.11.2020 по 23.12.2021 на суму 107958,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 384 016,00 грн.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 19.07.2022 у справі № 918/45/22 позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" 3% річних у сумі 105171, 31 грн, інфляційні втрати у сумі 345764, 52 грн та 6763, 77 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Частково не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить останнє в частині стягнення з відповідача 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення провідмову у задоволені такої вимоги.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, а саме - ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказує, що виходячи з аналізу даної норми обов`язок сплати 3% річних виникає після пред`явлення кредитором відповідної вимоги. В свою чергу, керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати таку вимогу в семиденний строк від дня її пред`явлення. Оскільки позивач не заявляв вимогу про сплату 3% річних в сумі 105171,31 грн, відповідно у відповідача не виник обов`язок з їх оплати.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просить апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи та явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для її розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи № 918/45/22, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши наявні докази, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2020 між ТОВ "НВП "Еталон-Прилад", як Постачальником та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція", як Замовником, укладено Договір поставки № 53-122-01-20-10003 (далі по тексту Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 2.2 Договору загальна сума договору складає 4 919 280,00 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що продукція поставляється Постачальником на умовах DDP Інкотермс-2010, протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, Рівненська область, склад РВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 4 919 280,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000611 від 06.10.2020, № РН-0000633 від 12.10.2020, № РН-0000703 від 06.11.2020, N° РН-0000719 від 12.11.2020, № РН-0000718 від 12.11.2020, № РН-0000726 від 17.11.2020, № РН-0000730 від 19.11.2020, № РН-0000759 від 27.11.2020, № РН-0000803 від 11.12.2020, № РН-0000807 від 14.12.2020, N° PH-Ц000851 від 21.12.2020. Видаткові накладні підписані Замовником та Постачальником.

Ярликами на придатну продукцію № 1-7-555 від 15.10.2020, № 1-8-562 від 16.10.2020, № 1-7-594 від 10.11.2020, № 1-7-604 від 17.11.2020, № 1-7-604 від 17.11.2020, № 1-7-613 від 25.11.2020, №1-7-619 від 25.11.2020, № 1-7-647 від 11.12.2020, № 1-7-670 від № 1-7-674 від 18.12.2020, № 1-7-699 від 24.12.2020 згідно із Стандартом ДП "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017 підтверджується, що поставлений товар прийнятий відповідачем у повному обсязі. Заперечень Замовника щодо якості та/або кількості поставленого товару на адресу Постачальника не надходило.

Станом на дату звернення позивача до суду, відповідач здійснив повну оплату за поставлену якісну продукцію, однак з її простроченням, що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" за період з 29.06.2021 по 23.12.2021.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Враховуючи допущення порушення строків виконання зобов`язань обома сторонами, між ВП "Рівненська АЕС" та ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" була досягнута домовленість про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог (штрафних санкцій та зустрічних компенсаційних нарахувань) шляхом обміну відповідними претензійними вимогами та підписанням угоди про зарахування таких вимог.

Відповідно до пункту 4 Угоди, сторони домовились провести зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 230,80 грн в порядку ч. 1 ст.601 ЦК України, зокрема, з боку Замовника пені в розмірі 1138,80 грн та штрафу в розмірі 1092,00 грн, а з боку Постачальника 1124,72 грн - інфляційних втрат та 1106,08 грн - 3% річних (в даній сумі 307,68 грн 3% річних по Договору № 53-122-01-20-09624 та 798,30 грн (частково) 3% річних по Договору № 53-122-01-20-10003).

Відповідно до пункту 5 Угоди, сторони також домовились, що Постачальник, в порядку ст. 605 ЦК України, звільняє Замовника від обов`язку сплати решти коштів в сумі 618,18 грн (3% річних по Договору № 53-122-01- 20-10003 від 16.09.2020), що залишилися несплаченими після зарахування зустрічних однорідних вимог, які містяться у пункті 4 даної Угоди.

Разом з тим, в зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар, позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 30.11.2020 по 23.12.2021 на суму 107958,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 384 016,00 грн.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 4 919 280,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи, підписаними Замовником та Постачальником.

Поставлений товар прийнятий відповідачем у повному обсязі, що підтверджується ярликами на придатну продукцію згідно із Стандартом ДП "НАЕК "Енерготаом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017. Заперечень Замовника щодо якості та/або кількості поставленого товару на адресу Постачальника не надходило.

З урахуванням порушення строків виконання зобов`язань обома сторонами Договору, останніми досягнута домовленість про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог (штрафних санкцій та зустрічних компенсаційних нарахувань) шляхом обміну відповідними претензійними вимогами та підписанням угод про зарахування таких вимог.

Вказане не заперечується обома сторонами даної справи.

Станом на дату звернення до суду першої інстанції, відповідач здійснив повну оплату за поставлену якісну продукцію, однак з її простроченням, що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" за період з 29.06.2021 до 23 12.2021. В зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 30.11.2020 по 23.12.2021 на суму 107958,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 384 016,00 грн.

Місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок заявлених позовних вимог, взявши до уваги умови підписаних між сторонами угод про зарахування однорідних вимог, прийшов до висновку про їх часткове задоволення, а саме в частині стягнення 3% річних у сумі 105171,31 грн, інфляційних втрат у сумі 345 764,52 грн за період з 01.12.2020 по 23.12.2021.

З даним апелянт не погоджується і, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, в апеляційній скарзі зазначає, що обов`язок підприємства відповідача сплатити три проценти річних від простроченої суми виникає після пред`явлення з боку ТОВ "НВП "Еталон-Прилад", як кредитора, відповідної вимоги, тобто дане зобов`язання виникає після вчинення кредитором законодавчо передбаченої дії. Як наслідок, без пред`явлення відповідної вимоги до відповідача, в останнього не виникає й обов`язку по сплаті таких компенсаційних нарахувань.

З огляду на встановлений факт прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду та перерахунок заявлених до стягнення сум такими, що відповідають нормі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та фактичним обставинам.

Твердження скаржника про необхідність пред`явлення вимоги для стягнення нарахованих сум інфляційних і річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України судова колегія вважає безпідставним. Положення ст. 530 ЦК України регулюють порядок виконання зобов`язання (в частині строків та термінів), тобто основного договірного зобов`язання (виконання роботи, сплати коштів тощо), і не застосовується до визначених договором або законом правових наслідків порушення цього зобов`язання. Підставою для застосування ст. 625 ЦК України є встановлений факт порушення зобов`язання, а використане законодавцем словосполучення "боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити" вказує на право кредитора застосувати такий вид відповідальності та не ставиться в залежність від пред`явлення письмової вимоги.

Таким чином, вимоги в частині стягнення річних і інфляційних, враховуючи документально підтверджене прострочення оплати, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню в розмірі, який підтверджується відповідним розрахунком.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 19.07.2022 у справі № 918/45/22 відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду апеляційної скарги у справі 918/45/22 судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 19 липня 2022 року у справі №918/45/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 918/45/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "25" жовтня 2022 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.