РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2022Справа № 910/6486/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю"
простягнення 436877,67 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" 436877,67 грн, з яких: сума позики у розмірі 399000,00 грн та сума несплачених відсотків у розмірі 37877,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору позики №001 від 05.07.2021 в частині повернення суми позики та сплати відсотків у визначений даним договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/6486/22; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

У визначений законом строк відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов не надав. Згідно з ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" про стягнення 436877,67 грн, накласти арешт на грошові кошти у сумі 436877,67 грн, що знаходиться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" (місцезнаходження: 04205, м.Київ, вул.Маршала Тимошенка, 29-Б (літ.А), оф.114; ідентифікаційний код 40094068) у будь-яких банківських установах та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" (місцезнаходження: 04205, м.Київ, вул.Маршала Тимошенка, 29-Б (літ.А), оф.114; ідентифікаційний код 40094068) відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" зобов`язань за договором позики №001 від 05.07.2021 в частині повернення позики у розмірі 399000,00 грн та сплати процентів за користування позикою у сумі 37877,67 грн.

Також, заявник вказує про те, що у розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" є грошові кошти, яких достатньо для погашення існуючої заборгованості, однак відповідач перераховує грошові кошти на рахунки невідомих фізичних осіб, які, як стверджує позивач, не є позичальниками, а саме: у період (щонайменше) з 08.04.2022 по 28.04.2022 відповідач перерахував на два однакові рахунки невідомих фізичних осіб 1330000,00 грн.

Крім того, заявник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" має намір відчужити права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками, з метою передачі третім особам права на стягнення з боржників-позичальників заборгованості за неповернутими кредитами, у зв`язку з чим, на думку заявника, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, що призведе до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

28.07.2022 від відповідача надійшли заперечення проти задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

В контексті наведених вище положень чинного законодавства України, суд зазначає, що саме лише посилання на наявну заборгованість та звернення до господарського суду з позовом про її стягнення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

При цьому, заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" має намір ухилитися від виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 436877,67 грн, у той же час, заявник просить суд заборонити відповідачу відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам не обмежуючись тільки сумою позову.

Таким чином, задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" про вжиття заходів забезпечення позову може значно перевищувати фактичну заборгованість відповідача за спірним правочином, тоді як заявником чітко не конкретизовано за якими саме кредитними договорами/договорами позики останній просить заборонити відчужувати (передавати) право вимоги третім особам.

З огляду на відсутність доказів у даній справі, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідні твердження позивача є нічим іншим, як припущеннями, а вжиття заходів до забезпечення позову не здатні покращити ефективність виконання рішення суду.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" (позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" (позичальник, відповідач) укладено договір позики №001 (надалі - договір), відповідно до умов якого позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 399000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути надану позику та сплатити 27,5% річних від суми позики в строк та в порядку, визначеному цим договором. Позика надається за наступним графіком: 05.07.2021 надається сума позики в розмірі 399000,00 грн (п.1.1).

Згідно з п.1.2 договору позика повертається за цим договором до 05 липня 2022 року та здійснюється за графіком, визначеним у договорі.

Проценти за користування позикою сплачуються протягом всього строку дії договору (п.2.4 договору).

Відповідно до п.2.5 договору надання позики здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок позичальника, який зазначений у цьому договорі.

Мета надання позики за умовами цього договору: забезпечення господарської діяльності позичальника (п.2.6 договору).

Пунктом 2.7 договору передбачено, що сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

Нарахування процентів здійснюється протягом строку дії цього договору (п.2.8 договору).

Відповідно до п.2.9 договору розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом протягом строку кредити (включно), зазначеного в п.1.2 цього договору, приймаючи, що кількість днів у місяці - фактична, у році - фактична, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п.7.2 договору цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" суму позики у розмірі 399000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10 від 05.07.2021.

Як зазначає позивач у позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" виконувало свої зобов`язання за графіком та щомісячно сплачувало проценти за період з 01 липня 2021 року до 01 березня 2022 року включно. Останній платіж за графіком у розмірі 8417,26 грн відповідач сплатив 21.03.2022.

Наразі, за твердженнями позивача, зобов`язання щодо сплати процентів за узгодженим між сторонами графіком: у сумі 9313,11 грн у строк до 01.04.2022, у сумі 9018,49 грн у строк до 01.05.2022, у сумі 9319,11 грн у строк до 01.06.2022, у сумі 9018,49 грн у строк до 01.07.2022 та у сумі 1202,47 грн у строк до 05.07.2022 відповідач не виконав, що призвело до виникнення у останнього заборгованості перед позивачем за несплаченими процентами у розмірі 37877,67 грн.

Крім того, суму позики у розмірі 399000,00 грн у строк до 05 липня 2022 року відповідач також не повернув, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором позики.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вже вказувалось судом, на виконання умов договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 399000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10 від 05.07.2021.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом враховано, що договір позики №001 від 05.07.2021 містить чітко визначений графік та строки для сплати процентів та повернення суми позики.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, на виконання умов договору та погодженого між сторонами графіку платежів, щомісячно сплачував проценти у період з 01 липня 2021 по 01 березня 2022 року включно, зокрема, останній платіж за графіком у розмірі 8417,26 грн відповідач сплатив 21.03.2022.

Зобов`язання щодо сплати процентів у сумі 9313,11 грн у строк до 01.04.2022, у сумі 9018,49 грн у строк до 01.05.2022, у сумі 9319,11 грн у строк до 01.06.2022, у сумі 9018,49 грн у строк до 01.07.2022 та у сумі 1202,47 грн у строк до 05.07.2022 відповідач не виконав, що призвело до виникнення у останнього заборгованості перед позивачем за несплаченими процентами у розмірі 37877,67 грн, як і не виконав зобов`язання щодо повернення у строк до 05 липня 2022 року суму позики у розмірі 399000,00 грн.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів сплати відповідачем на користь позивача процентів у розмірі 37877,67 грн та доказів повернення суми позики у розмірі 399000,00 грн, суд дійшов висновку, що факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, внаслідок чого позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 136-140, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" (04205, м.Київ, вул.Маршала Тимошенка, 29-Б (літ.А), оф.114, ідентифікаційний код 40094068) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" (04073, м.Київ, пр.С.Бандери, 16; ідентифікаційний код 42806643) суму позики у розмірі 399000 (триста дев`яносто дев`ять тисяч) грн 00 коп., суму несплачених відсотків у розмірі 37877 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят сім) грн 67 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6553 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн 17 коп.

3. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" про забезпечення позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова