ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2022м. СумиСправа № 920/1142/20

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., за участі секретаря судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1142/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829),

до відповідачів:

1) Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991),

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028),

про стягнення 36 890 322,75 доларів США заборгованості за кредитом, 86 754 965,27 грн пені та 594 000,00 доларів США штрафу,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028),

до відповідача: Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829),

про визнання недійсним договору поруки та визнання поруки припиненою,

за участю представників сторін:

позивача - Кобук Р.А. (у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів),

відповідачів - 1) Бирченко Р.В.,

2) Похилько Л.В.

УСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач із позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7.5-60 від 31.03.2008 у сумі 36 890 322,75 доларів США, 86 754 965,27 грн та еквівалент 594 000 доларів США, з яких: 22 000 000 доларів США - основна заборгованість, 14 890 322,75 доларів США - заборгованість за процентами по користуванню кредитом, 86 754 965,27 грн - пені та 549 000,00 доларів США - заборгованість за сумою штрафу за порушення умов кредитного договору, а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 735 700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що діями відповідачів порушені законні права позивача, зокрема, на повернення основної суми кредиту, наданої першому відповідачу відповідно до умов Кредитного договору.

У позовній заяві позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи складає 735 700,00 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/1142/20 за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 12.01.2021, 10:30.

29.12.2020 від представника першого відповідача до суду надійшов відзив від 24.12.2020 № 18-7/1098 (вх. № 4050к від 29.12.2020), відповідно до якого представник першого відповідача просить суд застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що додатковою угодою від 04.09.2017 № 38 сторони подовжили строк повернення кредиту за першим періодом - до 04.12.2017 та домовилися не застосовувати штрафні санкції за порушення позичальником зобов`язань, що мали місце у вересні-листопаді 2017 року.

Пункт 13.4 статуту АТ "Сумське НВО" встановлює, що рішення про вчинення значного правочину, визначеного у пункті 13.1 цього статуту, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, перевищує 50 (п`ятдесят) відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності першого відповідача, приймається більш як 50 (п`ятдесятьма) відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Тож, враховуючи заборону ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим статутом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину, що міститься в пункті 13.1.3 статуту АТ "Сумське НВО", а також ту обставину, що предмет кредитного договору та договорів застави та іпотеки, які укладені в забезпечення виконання зобов`язань АТ "Сумське НВО" за кредитним договором, перевищують 50 % (25%) загальної вартості активів АТ "Сумське НВО" станом на 31.12.2016, погодження укладання такого правочину мало відбуватись більш як 50 % (простою більшістю) голосів акціонерів на загальних зборах акціонерів АТ "Сумське НВО".

Таким чином представник першого відповідача вважає, що оскільки при укладанні додаткових угод № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017 порушено порядок їх укладання (погодження), такі угоди не створюють юридичних наслідків, що передбачені ними, а отже є недійсними в силу вимог статті 203, 215 Цивільного кодексу України та статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства".

Тому представник першого відповідача звертає увагу суду на те, що оскільки вищезазначені додаткові угоди є недійсними, то строки повернення кредиту встановлені додатковою угодою № 33 від 28.04.2016, у відповідності до якої АТ "Сумське НВО" зобов`язане повернути кредитні кошти 01.07.2016.

Оскільки, позивач довідався про порушення свого права 02.07.2016, то строки позовної давності щодо стягнення тіла кредиту в сумі 22 000 000 доларів США спливли 02.07.2019, а позивач звернувся до суду не раніше 10.11.2020, у зв`язку з чим позивачем порушено строки позовної давності.

Таким чином, АТ "Сумське НВО" заявляє про застосування до позовних вимог АТ "ПУМБ" щодо стягнення з АТ "Сумське НВО" 22 000 000,00 доларів США основної заборгованості (тіла кредиту) строків позовної давності, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі статті 267 Цивільного кодексу України, перший відповідач заявляє суду про застосування строків позовної давності стосовно позовних вимог АТ "ПУМБ" про стягнення з АТ "Сумське НВО" процентів за користування кредитом в загальній сумі 2 647 017,11 доларів США, що обраховані за період з 13.07.2015 по 01.07.2016, а також просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 12 243 305,64 доларів США, що обраховані позивачем за період з 02.07.2016 по 01.11.2020. Крім наведеного представник першого відповідача, враховуючи період за який позивачем обрахована пеня, та вимоги статей 258, 267 ЦК України, заявляє про застосування судом строків позовної давності за позовними вимогами щодо стягнення пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 57 513 778,25 грн та за порушення строків сплати процентів в сумі 29 241 187,02 грн.

Щодо штрафу представник першого відповідача у відзиві зазначає, що позивачем згідно розрахунку здійснено нарахування штрафу за допущене порушення умов договору багаторазово, що суперечить самій суті штрафу та умовам пунктів 12.4, 12.5 кредитного договору. Крім того, нараховуючи штраф, позивач не надає жодних доказів порушення першим відповідачем своїх договірних зобов`язань (пункти 10.3.6.10-10.3.6.12 кредитного договору) та на підставі чого нараховується штраф. Тобто, позивачем належними та допустимими доказами не доведені факти порушень АТ "Сумське НВО", які давали б право нараховувати неустойку у вигляді штрафу за умовами пунктів 12.4, 12.5 кредитного договору, а тому перший відповідач вважає нарахування штрафу безпідставним. Враховуючи, що датою повернення кредиту встановлено 01.07.2016, на думку першого відповідача, то строк позовної давності по пред`явленню до стягнення штрафу сплив 01.07.2017. Також, АТ "Сумське НВО" заявляє про застосування строків позовної давності до вимог АТ "ПУМБ" про стягнення штрафу на суму 594 000,00 доларів США (еквівалент).

Окрім наведеного представник першого відповідача у відзиві зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс, і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи обмежується розміром судового збору, що може бути сплачений за подання апеляційної та/або касаційної скарги.

30.12.2020 представником першого відповідача подано суду клопотання від 29.12.2020 б/н (вх. № 11651/20 від 30.12.2020), відповідно до якого представник першого відповідача на виконання положень пункту 2 частини шостої статті 165, частини четвертої статті 180 та пункту 1 частини першої статті 164 ГПК України просить суд долучити до матеріалів справи № 920/1142/20 докази направлення відзиву на позовну заяву від 24.12.2020 № 18-7/1098 та зустрічного позову АТ "Сумське НВО" від 24.12.2020 № 18-7/1095 на адресу позивача, а саме: поштову накладну № 041 від 29.12.2020 та опис вкладення у цінний лист форми 107.

Перший відповідач - Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подало зустрічний позов від 24.12.2020 № 18-7/1095 (вх. № 4057зп від 29.12.2020) про визнання недійсним договору та визнання зобов`язання припиненим, відповідно до якого просить суд прийняти зустрічний позов про визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ"; визнати недійсними умови кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 викладені в редакції додаткових угод № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ"; визнати відсутнім права АТ "ПУМБ" на стягнення з АТ "Сумське НВО" заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 за умовами наведеними в додаткових угодах № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ".

30.12.2020 від представника другого відповідача до суду надійшло клопотання б/д, б/н (вх. № 11647/20 від 30.12.2020), відповідно до якого представник другого відповідача на виконання положень пункту 2 частини шостої статті 165, частини четвертої статті 180 та пункту 1 частини першої статті 164 ГПК України просить суд долучити до матеріалів справи № 920/1142/20 докази направлення відзиву та зустрічного позову ТОВ "Сумське МНВО" від 24.12.2020 б/н на адресу позивача, а саме: поштову накладну № 068 від 29.12.2020 та опис вкладення у цінний лист форми 107.

Другий відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подало зустрічний позов 24.12.2020 б/н (вх. № 4059зп від 29.12.2020) про визнання недійсним договору поруки та визнання поруки припиненою, відповідно до якого просить суд прийняти зустрічний позов про визнання недійсною додаткової угоди № 38 від 30.04.2020 до договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, укладеного між та АТ "ПУМБ" та ТОВ "Сумське МНВО" та визнання поруки припиненою до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 920/1142/20; визнати недійсною додаткову угоду № 38 від 30.04.2020 до договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, укладену між АТ "ПУМБ" та ТОВ "Сумське НВО"; визнати припиненою поруку ТОВ "Сумське НВО" за договором поруки № 10-723 від 16.03.2011, укладеним між АТ "ПУМБ" та ТОВ "Сумське НВО" у зв`язку з закінченням строку поруки.

05.01.2021 від представника позивача до суду надійшла заява від 05.01.2021 (вх. № 89/21 від 05.01.2021) про внесення даних РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи.

Зазначені представником позивача відомості про учасника справи для забезпечення права на доступ до електронної справи занесено відповідальною особою Відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Господарського суду Сумської області до системи "Електронний суд" 12.01.2021.

11.01.2021 від позивача до суду надійшло клопотання від 11.01.2021 б/н (вх. №325к від 11.01.2021) про продовження останньому строку на подання відповіді на відзив, відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи.

12.01.2021 від представника позивача до суду електронною поштою надійшло клопотання від 12.01.2021 б/н (вх. № 338к) про залишення без розгляду відзиву, де останній зазначає, що ухвалою від 17.11.2020 у цій справі судом встановлено відповідачам строк до 24.12.2020 для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк до 11.01.2021 для подання відповіді на відзив. Проте першим відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву 29.12.2020, тобто, як вважає представник позивача, з пропущенням строку без поважних причин і без клопотання про поновлення строку на подачу відзиву.

Також представником позивача до суду електронною поштою надіслано клопотання від 12.01.2021 б/н (вх. № 337к від 12.01.2021) про повернення зустрічних позовних заяв, де останній зазначає, що ухвалою від 17.11.2020 у цій справі судом встановлено відповідачам строк до 24.12.2020 для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк до 11.01.2021 для подання відповіді на відзив. Проте відповідачами подано до суду зустрічні позовні заяви 29.12.2020, тобто, як вважає представник позивача, з пропущенням строку без поважних причин і без клопотання про поновлення строку на подачу зустрічних позовів.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 12.01.2021 у справі № 920/1142/20 постановлено: 1) у задоволенні клопотання представника позивача - Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) від 12.01.2021 б/н (вх. № 338к) про залишення без розгляду відзиву відмовити, долучити до матеріалів справи відзив першого відповідача - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 24.12.2020 № 18-7/1098 (вх. № 4050к від 29.12.2020); 2) у задоволенні клопотання представника позивача - Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) від 12.01.2021 б/н (вх. № 337к) про повернення зустрічних позовних заяв відмовити; 3) клопотання представника першого відповідача - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 29.12.2020 б/н (вх. № 11651/20 від 30.12.2020) - задовольнити, долучити до матеріалів справи докази надсилання відзиву на позовну заяву від 24.12.2020 № 18-7/1098 та зустрічного позову АТ "Сумське НВО" від 24.12.2020 № 18-7/1095 на адресу позивача; 4) прийняти зустрічний позов Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 24.12.2020 № 18-7/1095 (вх. № 4057зп від 29.12.2020) до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) про визнання недійсним договору та визнання зобов`язання припиненим для спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) і об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 920/1142/20; 5) клопотання представника другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028) б/д, б/н (вх. № 11647/20 від 30.12.2020) - задовольнити, долучити до матеріалів справи докази надсилання зустрічного позову ТОВ "Сумське МНВО" від 24.12.2020 б/н на адресу позивача; 6) прийняти зустрічний позов від 24.12.2020 б/н (вх. № 4059зп від 29.12.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028) до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) про визнання недійсним договору поруки та визнання поруки припиненою для спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) і об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 920/1142/20; 7) продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі № 920/1142/20 на тридцять днів з 19 січня 2021 року до 17 лютого 2021 року; 8) клопотання позивача - Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) від 11.01.2021 б/н (вх. №325к від 11.01.2021) про продовження останньому строку на подання відповіді відзив та відкладення судового засідання - задовольнити; 9) продовжити процесуальний строк, встановлений в пункті 6 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі № 920/1142/20 для подання позивачем - Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) відповіді на відзив - до 27.01.2021; 10) встановити першому відповідачу - Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) строк для подання до суду заперечення на відповідь на відзив - до 10.02.2021; 11) встановити позивачу - Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) строк для подання відзивів на зустрічні позови - до 27.01.2021; 12) встановити першому відповідачу - Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) та другому відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028) строк для подання відповіді на відзиви на зустрічні позови - до 10.02.2021; 13) відкласти підготовче засідання на 11.02.2021, 14:00.

01.02.2021 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив від 27.01.2021 б/н (вх. № 895/21 від 01.02.2021), де останній проти доводів першого відповідача заперечує та зазначає, що твердження останнього про пропуск строку позовної давності на стягнення основної суми заборгованості є безпідставними, а посилання на недійсність додаткових угод до кредитного договору № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017 є необґрунтованими.

Представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву від 27.01.2021 б/н (вх. № 894/21 від 01.02.2021), де останній проти зустрічних позовних вимог заперечує та просить суд відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви АТ "Сумське НВО" про визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод до нього № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ"; відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання відсутнім права АТ "ПУМБ" на стягнення з АТ "Сумське НВО" заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод до нього № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ".

01.02.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності від 27.01.2021 б/н (вх. № 634к/21 від 01.02.2021), де представник позивача просить суд застосувати позовну давність до вимог зустрічної позовної заяви АТ "Сумське НВО" про визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод до нього № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017 та визнання зобов`язання припиненим у справі № 920/1142/20; відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви АТ "Сумське НВО" про визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод до нього № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017 та визнання зобов`язання припиненим у справі № 920/1142/20.

Також представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву від 27.01.2021 б/н (вх. № 896/21 від 01.02.2021), де останній проти зустрічних позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ТОВ "Сумське МНВО" про визнання недійсною додаткової угоди № 38 від 30.04.2020 до договору поруки № 10-723 від 16.03.2011; відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ТОВ "Сумське МНВО" про визнання поруки припиненою.

11.02.2021 від представника першого відповідача до суду надійшла заява про залишення зустрічного позову без розгляду від 11.02.2021 № 18-7/112 (вх. № 800к), де представник першого відповідача, посилаючись на подання АТ "ПУМБ" заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог АТ "Сумське НВО" щодо визнання недійсними умов кредитного договору №7.5-60 від 31.03.2008, викладених в редакції додаткових угод № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ", просить суд залишити без розгляду зустрічний позов АТ "Сумське НВО" від 24.12.2020 № 18-7/1095 (вх. № 4057зп від 29.12.2020) у справі № 920/1142/20 в частині вимог щодо визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008, викладених в редакції додаткових угод № 34 від 27.07.2016 № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ".

Від другого відповідача до суду надійшло письмове повідомлення про причини неявки від 11.02.2021 б/н (вх. № 1408/21).

У підготовчому засіданні 11.02.2021 судом оголошено перерву до 17.02.2021, 14:00.

Ухвалою від 12.02.2021 у справі № 920/1142/20 судом постановлено повідомити другого відповідача за первісним позовом про дату, час і місце підготовчого засідання, призначеного на 17.02.2021, 14:00.

16.02.2021 від представника позивача до суду електронною поштою надійшли письмові пояснення від 15.02.2021 б/н (вх. № 1595/21) щодо закриття провадження за зустрічним позовом ТА "Сумське НВО", в якій останній зазначає, що у разі залишення без розгляду зустрічного позову АТ "Сумське НВО" в частині вимог щодо визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 в редакції додаткових угод до нього № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог АТ "Сумське НВО" щодо визнання відсутнім права АТ "ПУМБ" на стягнення з АТ "Сумське НВО" заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 за умовами наведеними в додаткових угодах нього № 34 від 27.07.2016. № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між АТ "Сумське НВО" та АТ "ПУМБ" підлягає закриттю на підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Ухвалою від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20 судом постановлено: заяву представника першого відповідача - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 11.02.2021 № 18-7/112 (вх. № 800к) про залишення зустрічного позову без розгляду в частині зустрічних позовних вимог задовольнити; зустрічний позов Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 24.12.2020 № 18-7/1095 (вх. № 4057зп від 29.12.2020) до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829), про визнання недійсним договору та визнання зобов`язання припиненим, в частині вимог щодо визнання недійсними умов кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008, викладених в редакції додаткових угод № 34 від 27.07.2016 № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк", залишити без розгляду; провадження у справі № 920/1142/20 щодо зустрічного позову Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) від 24.12.2020 № 18-7/1095 (вх. № 4057зп від 29.12.2020) до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829), про визнання недійсним договору та визнання зобов`язання припиненим, в частині вимог визнати відсутнім права Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на стягнення з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008 за умовами наведеними в додаткових угодах № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017, укладених між Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" - закрити відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Також ухвалою від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20 судом постановлено закрити підготовче провадження у справі № 920/1142/20; призначити справу № 920/1142/20 до судового розгляду по суті на 17.03.2021, 14:00.

Ухвалою від 24.02.2021 у цій справі постановлено повернути Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) з державного бюджету (ГУК Сум.обл./Сумська МТГ/22030101, , МФО 899998, р/р UA3018540, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в сумі 2 102,00 грн, сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 24.12.2020, оригінал якої міститься в матеріалах справи № 920/1142/20.

11.03.2021 від другого відповідача за первісними позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 34013028) до суду надійшла апеляційна скарга від 09.03.2021 б/н (вх. № 2538/21 від 11.03.2021) на ухвалу Господарського суду Сумської області від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20.

Також 11.03.2021 від представника першого відповідача за первісними позовом - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) до суду надійшла апеляційна скарга від 09.03.2021 № 18-7/208 (вх. № 2539/21 від 11.03.2021) на ухвалу Господарського суду Сумської області від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20.

Ухвалою суду від 15.03.2021 зупинено провадження у справі № 920/1142/20 у зв`язку із направленням матеріалів зазначеної справи до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 ухвалено апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20 залишити без змін.

Також постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 ухвалено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Сумської області від 17.02.2021 у справі № 920/1142/20 залишити без змін, а матеріали справи № 920/1142/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

04.01.2022 до Господарського суду Сумської області надійшли матеріали справи № 920/1142/20.

Ухвалою суду від 11.01.2022 у справі № 920/1142/20 постановлено поновити провадження у справі та призначити судове засідання по суті на 08.02.2022, 12:00.

08.02.2022 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку з відпусткою судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

03.02.2022 представником позивача - Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) - адвокатом Кобук Р.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до суду надіслано електронною поштою клопотання від 02.02.2022 б/н (вх. № 405 від 03.02.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Також 03.02.2022 представником позивача - Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) - адвокатом Діденко Ю.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до суду надіслано електронною поштою клопотання від 02.02.2022 б/н (вх. № 413 від 03.02.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 11.02.2022 у справі № 920/1142/20 постановлено задовольнити клопотання представників позивача за первісним позовом від 02.02.2022 б/н (вх. № 405 від 03.02.2022) від 02.02.2022 б/н (вх. № 413 від 03.02.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; призначити справу № 920/1142/20 до судового розгляду по суті в судове засідання на 03.03.2022, 12:00 за участі у цьому судовому засіданні представників позивача за первісним позовом адвоката Кобука Р.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та адвоката Діденка Ю.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

Водночас, судове засідання по суті, призначене на 03.03.2022, 12:00, не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду № 12/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 05.05.2022 постановлено призначити справу № 920/1142/20 до судового розгляду по суті в судове засідання на 26.05.2022, 11:00 за участі у цьому судовому засіданні представників позивача за первісним позовом адвоката Кобука Р.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та адвоката Діденка Ю.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

Від представника позивача за первісним позовом надійшла заява від 09.05.2022 б/н (вх. № 750 від 09.05.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, відповідно до якого останній просить суд постановити ухвалу про участь представника позивача - адвоката Кобука Р.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції та забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в Системі "EasyCon" на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою www.court.gov.ua.

11.05.2022 від представника першого відповідача за первісним позовом до суду надійшла заява від 11.05.2022 (вх. № 1683/22 від 11.05.2021) про вступ у справу як представника, де останній просить суд залучити його у справу як представника першого відповідача за первісним позовом та надати доступ до електронної справи у підсистемі «Електронний суд».

Зазначені представником позивача відомості про учасника справи для забезпечення права на доступ до електронної справи занесено відповідальною особою Відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Господарського суду Сумської області до системи «Електронний суд» 11.05.2022.

26.05.2022, 11:00 розгляд зазначеної справи по суті не відбувся у зв`язку з відпусткою судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвалою від 30.05.2022 у справі № 920/1142/20 постановлено задовольнити заяву представника позивача за первісним позовом від 09.05.2022 б/н (вх. № 750 від 09.05.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; призначити справу № 920/1142/20 до судового розгляду по суті в судове засідання на 23.06.2022, 11:00, за участі у цьому судовому засіданні представників позивача за первісним позовом адвоката Кобука Р.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та адвоката Діденка Ю.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

У судовому засіданні по суті 23.06.2022 судом оголошено перерву до 21.07.2021, 12:00.

Ухвалою від 24.06.2022 у справі № 920/1142/20 судом постановлено повідомити другого відповідача за первісним позовом про дату, час і місце судового засідання по суті, призначеного на 21.07.2021, 12:00.

20.07.2022 представником першого відповідача за первісним позовом подано до суду заяву про постановлення запитань за первісним позовом від 19.07.2022 № 18-7/164 (вх. № 3145/22).

31.07.2022 представником першого відповідача за первісним позовом подано до суду додаткові пояснення від 21.07.2022 № 18-7/117 (вх. № 1571 від 21.07.2022), де представник першого відповідача за первісним позовом зазначає, що додаткові угоди № 34-38 до Кредитного договору, укладені після 01.05.2016 без дотримання вимог статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства», не створюють юридичних наслідків та не змінюють правовідносини за Кредитним договором. Строк повернення кредитних коштів за Кредитним договором визначається пунктом 6.1 Кредитного договору в редакції додаткової угоди № 33 від 28.04.2016, у відповідності до якого позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01.07.2016, тому, на думку представника першого відповідача за первісним позовом, позивачем за первісним позовом на дату звернення до суду (10.11.2020) пропущено трирічний строк позовної давності. позивачем за первісним позовом не направлялося першому відповідачу за первісним позовом повідомлення про продовження кредитування на другий період користування кредитом, а отже, період користування кредитом, у відповідності до пунктів 6.1.1 та 6.1.2 Кредитного договору, закінчився 04.12.2017, а тому вимоги про стягнення 8 378 027,84 доларів СЩА процентів не підлягають задоволенню. Також представник першого відповідача за первісним позовом зазначає про те, що позивачем за первісним позовом пропущено строк позовної давності за позовними вимогами щодо стягнення пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 57 513 778,25 грн та за порушення строків сплати процентів в сумі 29 241 187,02 грн.

Щодо нарахування позивачем за первісним позовом штрафу представник першого відповідача зазначає, що позивачем за первісним позовом не подано суду доказів порушення першим відповідачем за первісним позовом своїх договірних зобов`язань (пункти 10.3.6.10-10.3.6.12 Кредитного договору). АТ «Сумське НВО» зазначає, що строк кредитування за Кредитним договором закінчився 04.12.2017, позивачем за первісним позовом нараховано штрафи за порушення зобов`язань за період як після 01.07.2016, так і після 04.12.2017, у загальній сумі 572 000,00 грн доларів США, тобто після закінчення строку кредитування.

Таким чином, представник першого відповідача за первісним позовом просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача за первісним позовом про стягнення з АТ «Сумське НВО» 22 000 000,00 доларів США основної заборгованості (тіла кредиту); процентів за користування кредитом в загальній сумі 2 647 017,00 доларів США, що обраховані за період з 13.07.2015 по 01.07.2016; пені на загальну суму 86 754 965,27 грн та штрафу на суму 594 000,00 доларів США.

21.07.2022 представником позивача за первісним позовом подано до суду письмові пояснення від 21.07.2022 б/н (вх. № 3171/22), де останнім наведено письмові відповіді на запитання, які викладені представником першого відповідача за первісним позовом у заяві про постановлення запитань за первісним позовом від 19.07.2022 № 18-7/164 (вх. № 3145/22).

У судовому засіданні по суті 21.07.2022 судом оголошено перерву до 16.08.2021, 15:00.

Ухвалою від 22.07.2022 у справі № 920/1142/20 судом постановлено повідомити другого відповідача за первісним позовом про дату, час і місце судового засідання по суті, призначеного на 16.08.2022, 15:00.

16.08.2022 розгляд зазначеної справи по суті не відбувся у зв`язку з відпусткою судді Джепи Ю.А. з 12.08.2022 по 19.08.2022, що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвалою від 22.08.2022 судом постановлено призначити судове засідання по суті на 15.09.2022, 12:00, за участі представників позивача за первісним позовом адвоката Кобука Р.А. та адвоката Діденка Ю.О. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв?язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua.

Представником позивача за первісним позовом подано до суду письмові заперечення на пояснення АТ «Сумське НВО» від 13.09.2022 б/н (вх. № 4255/22), де останній зазначає, що отримання кредиту в сумі 22 000 000,00 доларів США та сплату процентів погоджено у встановленому статутом АТ «Сумське НВО» порядку, сума грошових зобов?язань за додатковими угодами не перевищувала не тільки суму 1 560 190 250,00 грн, але й не перевищувала суму в розмірі 80 млн. грн, яка є ознакою значного правочину відповідно до п. 13.1.1 статуту. Отже у розумінні частини другої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та статуту АТ «Сумське НВО» додаткові угоди не є значними правочинами, для вчинення яких необхідно прийняття окремого рішення.

Представник позивача за первісним позовом зазначає, що першим відповідачем за первісним позовом не спростовуються факти не належного виконання зобов?язань за Кредитним договором, яким передбачено право Банку нараховувати проценти протягом усього часу користування кредитом. Дія Кредитного договору не припинилася через невиконання позичальником своїх зобов?язань, а тому Банком нараховано проценти за користування кредитом по 01.11.2020.

У судовому засіданні по суті 15.09.2022 судом оголошено перерву до 17.10.2021, 10:00.

Ухвалою від 20.09.2022 у справі № 920/1142/20 судом постановлено повідомити другого відповідача за первісним позовом про дату, час і місце судового засідання по суті, призначеного на 17.10.2021, 10:00.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні по суті 17.10.2022 приймав участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зазначив, що первісні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Представник першого відповідача за первісним позовом приймав участь в судовому засіданні по суті, проти первісного позову заперечує, просить суд відмовити у його задоволенні, підтримує зустрічний позов другого відповідача за первісним позовом.

Представник другого відповідача за первісним позовом приймав участь в судовому засіданні по суті, проти первісного позову заперечує, просить суд відмовити у його задоволенні та підтримує зустрічний позов.

Представником першого відповідача за первісним позовом подано до суду заяву про зменшення розміру нарахованих відсотків річних та неустойки від 17.10.2022 б/н (вх. № 4880 від 17.10.2022), де останній просить суд:

- зменшити на заявлений до стягнення позивачем за первісним позовом розмір нарахованих відсотків річних до суми 1 920 625,20 доларів США;

- зменшити на заявлений до стягнення позивачем за первісним позовом розмір нарахованої пені на 90 % до суми 8 675 496,52 грн;

- зменшити на заявлений до стягнення позивачем за первісним позовом розмір нарахованого штрафу на 90 % до суми еквівалентної 54 000,00 доларів США.

В обґрунтування зазначеної заяви представник другого відповідача за первісним позовом зазначає, що АТ «Сумське НВО» перебуває у надзвичайно складному фінансовому становищі, у зв?язку із збройною агресією рф по відношенню до України товариство практично припинило постачання продукції власного виробництва до вказаної держави та будь-які господарські відносини з резидентами рф, а отже втратило основний ринок збуту продукції. За даними Звіту про фінансові результати за 2018 рік АТ «Сумське НВО» отримало чистий збиток на суму 2 157 985 000,00 грн, у 2017 році збиток дорівнював 1 116 083 000,00 грн, а у 2019 році отримано прибутку лише на суму 178 058 000,00 грн за рахунок вивільнення працівників та продажу основних фондів. За даними Звіту про фінансові результати за 2020 рік АТ «Сумське НВО» отримало збиток у сумі 3 691 939 000,00 грн. У межах зведеного виконавчого провадження № 57084810 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» на загальну суму 208 217 784,00 грн (постанова від 17.07.2020). Постановою приватного виконавця Корольова М.А. від 15.12.2020 накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» на загальну суму 7 795 724,58 грн. Постановою приватного виконавця Мукореза М.Л. від 18.06.2019 накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» в межах суми 4 690 000,00 грн. Станом на 01.03.2020 АТ «Сумське НВО» має заборгованість по заробітній платі в сумі 355.5 млн. грн, що підтверджується довідкою № 60/22 від 25.03.2021.

Перший відповідач за первісним позовом просить суд звернути увагу на те, що позивачем за первісним позовом внаслідок несвоєчасного виконання АТ «Сумське НВО» своїх грошових зобов`язань за Договором не понесено жодних збитків. Позивачем за первісним позовом в межах заявлених вимог про стягнення основної заборгованості в доларах США, курс якого зміцнюється впродовж останніх років, а отже, не відбувається знецінення відповідних грошових коштів. АТ «Сумське НВО» вважає, що розмір відсотків річних та неустойки, заявлених до стягнення, значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем за первісним позовом внаслідок несвоєчасного виконання першим відповідачем за первісним позовом зобов?язань за Кредитним договором. Нарахована сума відсотків річних є значною в порівнянні із сумою заборгованості та складає 67,68 % від суми основної заборгованості, що не є співмірним з розміром невиконаного своєчасно зобов?язання, в той час як неустойка, як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов?язання, не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, з урахуванням фінансового стану обох суб`єктів господарювання (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17).

У судовому засіданні по суті 17.10.2022 судом постановлено протокольну ухвалу, яку занасено до протоколу судового засідання та відповідно до якої судом долучено до матеріалів цієї справи подану представником першого відповідача за первісним позовом заяву про зменшення розміру нарахованих відсотків річних та неустойки від 17.10.2022 б/н (вх. № 4880 від 17.10.2022).

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

У судовому засіданні 17.10.2022 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

31.03.2008 між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк») та Відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе» (правонаступником всіх прав та обов?язків якого є Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання») укладено Кредитний договір № 7.5-60 з додатковими угодами до нього №№ 1-38 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 22 000 000 (двадцять два мільйона) доларів 00 центів США, а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням (п. 1.1. Кредитного договору), сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені п. 6.1. Кредитного договору.

Банк належним чином виконав свої обов`язки за Кредитним договором, відкривши АТ «Сумське НВО» позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 02.04.2008, меморіальним ордером № 2 від 10.04.2008, меморіальним ордером № 3 від 11.04.2008 та меморіальним ордером № 4 від 31.03.2010.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань Позичальника (АТ «Сумське НВО») за Кредитним договором, між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» укладено Договір поруки № 10-723 від 16.03.2011 з додатковими угодами № 1-38 до нього (надалі - Договір поруки). Додатковою угодою № 38 від 30.04.2020 Договір поруки № 10-723 викладено в новій редакції. Згідно Договору поруки ТОВ «СМНВО» поручилось перед Банком за виконання Боржником зобов`язань, передбачених Кредитним договором.

Відповідно умов п. 1.1 Кредитного договору, перший відповідач за первісним позовом зобов`язався прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором.

Розділом «Терміни» Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 38 від 04.09.2017 встановлено наступні періоди користування Кредитом:

1-й період користування Кредитом до 04.12.2017;

2-й період користування Кредитом з 05.12.2017 по 29.03.2018;

3-й період користування Кредитом з 30.03.2018 по 26.03.2019;

4-й період користування Кредитом з 27.03.2019 по 01.11.2019.

Згідно із п. 6.1.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 38 від 04.09.2017 у випадку не продовження кредитування на другий Період користування Кредитом - Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за Кредитом.

Оскільки з боку Боржника мало місце неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, Банком прийнято рішення не продовжувати кредитування на другий період користування Кредитом, у зв`язку з чим строк повернення кредиту настав 04.12.2017, а Позичальник зобов`язаний був повернути всю суму заборгованості за Кредитом 05.12.2017, однак вказаний обов`язок АТ «Сумське НВО» не виконаний, кредитні кошти не повернуто, проценти за користування кредитом не сплачено.

Станом на 01.11.2020 заборгованість Позичальника за основною сумою кредиту складає 22 000 000,00 доларів США.

Позивач за первісним позовом у позовній заяві зазначає, що невиконання першим відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за Кредитним договором свідчить про настання для позивача за первісним позовом несприятливих подій, передбачених наступними пунктами договору:

- п. 5.1.1: несплата Клієнтом будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку згідно цього Договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за цим Договором та/або обов`язків за Угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними Сторонами»;

- п. 5.1.11: невиконання або неналежне виконання будь-якою із зазначених осіб, а саме: Позичальником, Поручителем та/або будь-якою іншою Пов`язаною особою зазначених осіб будь-яких обов`язків за кредитними договорами (або іншими договорами, що передбачають здійснення будь-якої кредитної операції), укладеними, що будуть укладені будь-якою з зазначених осіб з Банком/іншими фінансовими установами, невиконання або неналежне виконання будь-яких обов`язків за договорами, укладеними з метою забезпечення виконання зобов`язань за такими кредитними договорами (або іншими договорами, що передбачають здійснення будь-якої кредитної операції).

Відповідно до пункту 5.4. Кредитного договору сторони домовились, що у випадку будь-якої несприятливої події, Банк набуває право вимагати від Позичальника достроково повернути виданий Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 6.1 цього Договору, виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий Кредит в повному обсязі разом із платою відсотків за Кредити і штрафними санкціями, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку згідно цього Договору, в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

На виконання умов Кредитного договору та норм чинного законодавства України, 05.06.2020 позивачем за первісним позовом надіслано на адресу першого відповідача за первісним позовом Повідомлення щодо виконання зобов`язань за Кредитним договором № КНО-61.1.1/63, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком.

Вищезазначене повідомлення отримано першим відповідачем за первісним позовом 11.06.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, станом на 01.11.2020 заборгованість першого відповідача за первісним позовом за Кредитним договором складає 22 000 000,00 доларів США

Щодо порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом позивач за первісним позовом зазначає наступне.

Згідно із п. 7.2.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 процента ставка за користування кредитом становить 12,5 % річних.

Згідно із п. 7.2.1.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, у випадку невиконання чи неналежного виконання умов, встановлених п. 10.3.6.1., процента ставка за користування кредитом становить 13,5 % річних. Положення цього пункту Договору мають поновлюваний характер і можуть застосовуватись протягом всього строку дії цього Договору.

Згідно із п. 7.2.2. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший Банківський день після 10 (десятого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший Банківський день після 10 (десятого) числа (з його урахуванням).

Пунктом 7.2.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 визначено, що нараховані проценти повинні сплачуватися Позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 10 (десятим) числом кожного місяця.

Згідно із п. 7.2.3. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування Кредитом.

Згідно п. 7.2.6 Кредитного договору проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом.

Згідно п. 7.2.7 Кредитного договору нараховані проценти повинні сплачуватися Позичальником щомісячно не пізніше 1 банківського дня, наступного за 10 числом кожного місяця.

У п. 9.6. Кредитного договору сторони погодили, що платежі по основній сумі Кредиту та платі за Кредит повинні бути здійснені з датою валютування не пізніше строку платежу, встановленого цим Договором. Платежі по основній сумі Кредиту та процентів за користування Кредитом сплачуються Позичальником у валюті Кредиту. Інші платежі по Платі за Кредит, пеня та інші штрафні санкції за неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором розраховуються Банком у валюті Кредиту та сплачуються Позичальником у національній валюті України за курсом Національного банку України на дату здійснення платежу.

Пунктом 9.8. Кредитного договору сторони визначили порядок виконання Боржником Боргових зобов`язань, а саме погашення Боргових зобов`язань за Кредитним договором може проводитися такими способами:

- шляхом безготівкових перерахувань Позичальником грошових коштів на користь Банка на Позичковий рахунок із свого поточного рахунку;

- шляхом безготівкових перерахувань Позичальником грошових коштів на користь Банка на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк, код банку 334851;

- шляхом утримання Банком відповідних грошових коштів з сум, які підлягають перерахуванню Позичальнику;

- шляхом договірного списання Банком відповідних сум з рахунків Позичальника.

У відповідності до вимог п. 12.1 Кредитного договору сторони визначили, що у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових зобов`язань Банк має право нараховувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням Боргового зобов`язання за весь час прострочення.

Відповідно до п. 14.5 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань згідно цього Договору в повному обсязі.

Позивач за первісним позовом зазначає, що кредитним договором передбачено право Банку нараховувати проценти протягом усього часу користування кредитом, і дія кредитного договору не припинилася через невиконання позичальником своїх зобов`язань, Банком нараховано проценти за користування кредитом до 01.11.2020. Сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом станом на 01.11.2020 склала 14 890 322,75 долари США.

Щодо розміру пені за порушення строків сплати основної суми кредиту за період з 01.11.2019 по 11.03.2020 позивач за первісним позовом зазначає наступне.

Згідно із пунктом 12.1. Кредитного договору у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових зобов`язань Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням Боргового зобов`язання за весь час прострочення.

Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням Боргового зобов`язання з врахуванням того, що: починаючи з 25.10.2019 облікова ставка НБУ становить 15,5 % річних; починаючи з 13.12.2019 облікова ставка НБУ становить 13,5 % річних; починаючи з 31.01,2020 облікова ставка НБУ становить 11,0 % річних.

Загальна непогашена заборгованість за сумами пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та погашення процентів за користування кредитом станом на 01.11.2020 склала 57 513 778,25 + 29 241 187,02 = 86 754 965,27 грн.

Щодо нарахування Позичальнику штрафу за порушення умов виконання зобов`язань за Кредитним договором позивач за первісним позовом зазначає наступне.

Згідно пункту 12.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, у випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав Позичальником зобов`язання, встановленого п. 10.3.6.10., п. 10.3.6.11. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку за кожен випадок невиконання зазначеного зобов`язання штраф у розмірі 0,05 % від суми ліміту кредитування.

Штраф розраховується 20-го числа місяця, наступного за Періодом дії зобов`язань, в якому було виявлено невиконання чи неналежне виконання зазначеного зобов`язання. Під терміном «Період дії зобов`язання» розуміється проміжок часу, яким є кожні 3 місяці. Штраф повинен сплачуватися Позичальником не пізніше 3 (трьох) банківських днів, наступним за 20 (двадцятим) числом розрахунку штрафу. Штраф сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу.

Згідно пункту 12.5. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, у випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав Позичальником зобов`язання, встановленого п. 10.3.6.12. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку за кожен випадок невиконання зазначеного зобов`язання штраф у розмірі 0,1 % від суми ліміту кредитування.

Штраф розраховується 20-го числа місяця, наступного за Періодом дії зобов`язань, в якому було виявлено невиконання чи неналежне виконання зазначеного зобов`язання. Під терміном «Період дії зобов`язання» розуміється проміжок часу, яким є кожен місяць. Штраф повинен сплачуватися Позичальником не пізніше 3 (трьох) банківських днів, наступним за 20 (двадцятим) числом розрахунку штрафу. Штраф сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням першим відповідачем пунктів 10.3.6.6.-10.3.6.8 Кредитного договору загальна непогашена заборгованість за сумами штрафу згідно п. 12.4 - 12.5 Кредитного договору станом на 10.11.2020 склала еквівалент 594 000,00 доларів США.

Таким чином, як зазначає позивач за первісним позовом, станом на 01.11.2020 загальна сума заборгованості АТ «Сумське НВО» перед Банком за Кредитним договором від 31.03.2008 № 7.5-60 з додатковими угодами до нього №№ 1-38 складає 36 890 322,75 долари США, 86 754 965,27 грн та еквівалент 594 000,00 доларів США, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту складає 22 000 000,00 доларів США;

- заборгованість за процентами за користування кредитом складає 14 890 322,75 долари США;

- сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом складає 86 754 965,27 грн;

- заборгованість за сумою штрафу за порушення умов Кредитного договору складає еквівалент 594 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов`язань в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо.

Пункт 1.3 Договору поруки та частина перша статті 554 Цивільного кодексу України передбачають, що в разі порушення Боржником зобов`язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Банку вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 553 Цивільного кодексу України Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником.

Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що у разі порушення Зобов`язання Боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання Боржником Зобов`язання у строки, визначені договором(ами), з якого(их) випливає Зобов`язання), Поручитель зобов`язаний в перший день порушення Боржником Зобов`язання (або певної його частини) виконати таке Зобов`язання (або певну його частину) незалежно від факту направлення йому Кредитором відповідної вимоги. При цьому Кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення Зобов`язання Боржником. Порушення Зобов`язання Боржником буде достатньою для Поручителя підставою виконати порушене Зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання відповідної інформації чи документів.

Відповідно до п. 3.3. Договору поруки, у разі порушення Поручителем строків виконання зобов`язань за цим Договором, Кредитор має право вимагати, а Поручитель за вимогою Кредитора зобов`язаний в строк не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідного повідомлення-вимоги сплатити на користь Кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення.

На виконання умов Договору поруки та норм чинного законодавства України, 05.06.2020 позивачем за первісним позовом надіслано на адресу другого відповідача за первісним позовом Повідомлення щодо виконання зобов`язань за договором поруки № КНО-61.1.1/63/64/3, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком.

Вищезазначене повідомлення отримано другим відповідачем 11.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, станом на 01.11.2020 загальна сума заборгованості TOB «СМНВО» перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № 7.5-60 від 31.03.2008 з додатковими угодами до нього №№ 1-38 та Договором поруки № 10-723 від 16.03.2011 з додатковими угодами № 1 - 38 до нього, складає 36 890 322,75 долари США, 86 754 965,27 гривень та еквівалент 594 000,00 доларів США, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту складає 22 000 000,00 доларів США;

- заборгованість за процентами за користування кредитом складає 14 890 322,75 долари США;

- сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом складає 86 754 965,27 грн;

- заборгованість за сумою штрафу за порушення умов Кредитного договору складає еквівалент 594 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 6.1 Договору поруки в редакції Додаткової угоди № 38 від 30.04.2020, порука за цим Договором припиняється у разі виконання Зобов`язання в повному обсязі або якщо протягом п`яти років з дня настання строку (терміну) виконання Зобов`язання, зазначеного в п. 2.1 цього Договору. Кредитор не пред`явить позову до Поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до статті 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором належним чином та в повному обсязі - надав у користування першого відповідача кредитні кошти. Зазначений факт повністю підтверджується матеріалами справи та не спростовується першим відповідачем.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Усупереч умов Кредитного договору та приписів законодавства перший відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти за користування кредитом у встановлений Кредитним договором строк.

Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання та сплата неустойки.

Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до доданого позивачем за первісним позовом до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог прострочена заборгованість першого відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за Кредитним договором станом на 01.11.2020 становить 22 000 000,0 доларів США.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В якості забезпечення виконання зобов`язань першого відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом щодо повернення кредиту між позивачем за первісним позовом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» укладено договір поруки № 10-723 від 16.03.2011.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов`язань в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитор тощо.

Пункт 1.3 Договору поруки та частина перша статті 554 Цивільного кодексу України передбачають, що в разі порушення Боржником зобов`язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Банку вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 553 Цивільного кодексу України Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником.

Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що у разі порушення Зобов`язання Боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання Боржником Зобов`язання у строки, визначені договором(ами), з якого(их) випливає Зобов`язання), Поручитель зобов`язаний в перший день порушення Боржником Зобов`язання (або певної його частини) виконати таке Зобов`язання (або певну його частину) незалежно від факту направлення йому Кредитором відповідної вимоги. При цьому Кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення Зобов`язання Боржником. Порушення Зобов`язання Боржником буде достатньою для Поручителя підставою виконати порушене Зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання відповідної інформації чи документів.

Відповідно до п. 3.3. Договору поруки, у разі порушення Поручителем строків виконання зобов`язань за цим Договором, Кредитор має право вимагати, а Поручитель за вимогою Кредитора зобов`язаний в строк не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідного повідомлення-вимоги сплатити на користь Кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення.

Перший відповідач у відзиві на позов проти первісного позову заперечує та зазначає, що при укладенні додаткових угод №№ 34-38 до Кредитного договору сторонами порушено порядок їх укладення (погодження), такі угоди не створюють юридичних наслідків, що передбачені ними, а тому є недійсними в силу вимог статей 203, 215 ЦК України та статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства».

Також перший відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивач за первісним позовом довідався про порушення свого права 02.07.2016, а тому строки позовної давності щодо стягнення тіла кредиту в сумі 22 000 000,00 доларів США сплив 02.07.2019, і керуючись вимогами статті 267 ЦК України АТ «Сумське НВО» заявляє про застосування до позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту в сумі 22 000 000,00 доларів США за Кредитним договором.

Суд не погоджується з доводами представника першого відповідача за первісним позовом щодо недійсності додаткових угод до Кредитного договору та застосування строків позовної давності до вимог позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідачів тіла кредиту в сумі 22 000 000,00 доларів США за Кредитним договором з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13.1.3 Статуту АТ «Сумське НВО» значним правочином товариства є будь-які договори, правочини чи операції, незалежно від ціни договору розміру правочину чи операції, що є їх предметом, якщо це стосується придбання або відчуження нерухомого майна, у тому числі земельних ділянок, які належать Товариству на праві власності або перебувають у його користуванні.

Посилання першого відповідача на заборону ділити предмет правочину є безпідставним (з вказаних підстав була подана зустрічна позовна заява першого відповідача за первісним позовом, яка, хоча й не є предметом розгляду в даній справі у зв`язку із залишенням її в частині без розгляду, в частині - закриттям провадження, але додані до неї докази покладені, у тому числі, в основу заперечень першого відповідача за первісним позовом та досліджувались судом).

Враховуючи, що між АТ "СМНВО" та АТ "ПУМБ" не було укладено жодного договору щодо придбання або відчуження нерухомого майна, то логічним та очевидним є те, що правила пункту 13.1.3 Статуту першого відповідача на правовідносини, що виникли, не розповсюджуються.

При цьому, поділу предмету договору (правочину) не могло бути взагалі, оскільки укладені між АТ "СМНВО" та АТ "ПУМБ" кредитний договір та договори застави мають різні предмети.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини першої статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу частини першої статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору (стаття 638 ЦК України).

В силу статті 1054 ЦК України предметом кредитного договору є зобов`язання Банку (фінансової установи) надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, тоді як у позичальника виникає зобов`язання щодо повернення кредит та сплати проценти.

Натомість, в силу статті 4 Закону України «Про заставу» предметом застави є рухоме майно або майнові права за рахунок яких кредитор (заставодержатель) має право одержати задоволення у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою.

Отже, предмети кредитного договору та договорів застави є абсолютно різними та вони підпадають під різне нормативне регулювання.

Крім того, укладені між АТ «СМНВО» та АТ «ПУМБ» договори забезпечення мають різні предмети застави (застава рухомого майна та майнових прав).

За таких обставин, на відповідність ознакам «значного правочину» повинні оцінуватись кожен окремий правочин, а не сукупність кредитного договору з договорами забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на дату укладання додаткових угод), якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Згідно даних, оприлюднених на сайті Державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» вартість активів АТ «Сумське НВО» станом на 31.12.2016 становить 6 240 761 000,00 грн, 25 % від вказаної суми становить 1 560 190 250, 00 грн.

Отже, ознакою за якою кожна окрема зі спірних додаткових угод № 34 - 38 до Кредитного договору може підпадати під ознаки «значного правочину», для укладення якого необхідне прийняття рішення Загальними Зборами, може бути лише перевищення предметом відповідної окремої додаткової угоди суми в розмірі 1 560 190 250, 00 грн.

Відповідно до умов Кредитного договору № 7.5-60 від 31.03.2008, який було погоджено АТ «Сумське НВО» у встановленому Статутом порядку, АТ «ПУМБ» взяв на себе зобов`язання надати АТ «СМНВО» кредит в розмірі 22 000 000, 00 доларів СІНА зі сплатою процентів в розмірі 12,6 % річних. В той же час, предметом Додаткових угод № 34-38 до Кредитного Договору № 7.5-60 від 31.03.2008 року є умови щодо зміни строку повернення кредитних коштів по тілу кредиту та процентам, графік повернення кредиту.

Так, відповідно до умов Додаткової угоди № 34 від 27.07.2016 сторони дійшли згоди:

1) визначити дату повернення кредиту 01.11.2016;

2) визначити строк новий строк повернення нарахованих, до дати укладання цієї угоди процентів;

3) визначили суму комісії (3788, 89 доларів США) та графік її повернення;

4) визначили права та обов`язки сторін не пов`язані із грошовими зобов`язаннями;

5) визначили не застосовувати визначену договором пеню.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 35 від 30.11.2016 сторони дійшли згоди:

1) визначити новий графік повернення кредиту;

2) визначити строк новий строк повернення частини нарахованих, до дати укладання цієї угоди процентів та процентів які будуть нараховані після укладання угоди;

3) визначити суму комісії (0,05 відсотків річних) та графік її повернення;

4) визначити права та обов`язки сторін не пов`язані із грошовими зобов`язаннями;

5) визначити не застосовувати визначену договором пеню.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 36 від 31.03.2017 сторони дійшли згоди:

1) визначити новий графік повернення кредиту;

2) визначити не застосовувати визначений договором штраф;

3) визначити, новий строк сплати комісії за укладання угоди.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 37 від 30.06.2017 сторони вирішили:

1) визначити новий графік повернення кредиту;

2) визначити права та обов`язки сторін не пов`язані із грошовими зобов`язаннями;

3) визначити не застосовувати визначений договором штраф;

4)визначити, новий строк сплати комісії за укладання угоди.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 38 від 04.09.2017 сторони вирішили:

1) визначити новий графік повернення кредиту;

2) визначити права та обов`язки сторін не пов`язані із грошовими зобов`язаннями;

3) визначити не застосовувати визначений договором штраф;

4) визначити, новий строк сплати комісії за укладання угоди.

Ураховуючи, що отримання кредиту в розмірі 22 000 000, 00 доларів США та сплату процентів було погоджено у встановленому Статутом порядку, сума грошових зобов`язань за окремими укладеними Додатковими угодами № 34 від 27.07.2016, № 35 від 30.11.2016, № 36 від 31.03.2017, № 37 від 30.06.2017, № 38 від 04.09.2017 до Кредитного договору жодним чином не перевищує не тільки суму в розмірі 1 560 190 250, 00 грн, але не перевищує суму в розмірі 80 млн грн, яка є ознакою «значного правочину» відповідно до пункту 13.1.1 Статуту, у розумінні частини другої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту АТ «Сумське НВО» такі додаткові угоди не є «значними правочинами», для вчинення яких необхідне прийняття окремого рішення.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також суд звертає увагу відповідачів за первісним позовом на те, що у цій справі не є предметом первісного та зустрічного позову недійсність укладених між позивачем за первісним позовом та першим відповідачем за первісним позовом додаткових угод до Кредитного договору.

Відповідно умов п. 1.1 Кредитного договору, перший відповідач за первісним позовом зобов`язався прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором.

Розділом «Терміни» Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 38 від 04.09.2017 встановлено наступні періоди користування Кредитом:

1-й період користування Кредитом до 04.12.2017;

2-й період користування Кредитом з 05.12.2017 по 29.03.2018;

3-й період користування Кредитом з 30.03.2018 по 26.03.2019;

4-й період користування Кредитом з 27.03.2019 по 01.11.2019.

Таким чином, як вбачається із додаткової угоди № 38 від 04.09.2017 до Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що датою повернення кредиту, і відповідно процентів за кредитом, є 05.12.2017.

30.11.2016 протоколом № 30/11-2016 засідання Наглядової ради ПАТ «СМНВО» прийнято рішення про укладення додаткових угод до кредитного договору та надано повноваження генеральному директору Товариства на підписання всіх необхідних документів. При цьому Наглядовою радою АТ «СМНВО» вирішено узгодити укладення між АТ «СМНВО» та Банком додаткових угод до Кредитного договору про продовження строків повернення кредиту до 01.11.2019 та уповноважено на це генерального директора АТ «СМНВО». Отже, компетентним органом АТ «СМНВО», а саме Наглядовою радою АТ «СМНВО», було прийняте рішення про продовження строку кредитування, який є предметом Додаткової угоди № 38 від 04.09.2017.

Крім наведеного, АТ «СМНВО» у продовж тривалого часу після укладення оспорюваних правочинів вчиняло дії, спрямовані на їх виконання та визнавало заборгованість за Кредитним договором, зокрема здійснювало оплату процентів за користування кредитом; визнавало наявність кредитної заборгованості та необхідність її погашення у листах ПАТ «СМНВО» від 22.12.2017 № 35-2/1005 та від 04.05.2020 № 60/2; вчиняло подальші дії, направленні на обслуговування кредитного договору.

Так 26.12.2017 відбулося засідання Наглядової ради ПАТ «СМНВО», відповідно до якого, товариство погодило прийняти рішення про укладення додаткових угод до кредитного договору та надано повноваження генеральному директору на підписання всіх необхідних документів, що підтверджується протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «СМНВО» № 26/12-2017.

Таким чином перший відповідач за первісним позовом не тільки визнавав борг за кредитним договором, а й продовжував його виконувати (сплачуючи проценти за кредитом та вчиняючи інші дії на його виконання) після закінчення погодженого строку кредитування.

У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, оскільки з боку Боржника мало місце неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, Банком прийнято рішення не продовжувати кредитування на другий період користування Кредитом, у зв`язку з чим строк повернення кредиту настав 04.12.2017, а Позичальник зобов`язаний був повернути всю суму заборгованості за Кредитом 05.12.2017.

З первісним позовом позивач звернувся до суду 10.11.2020, тобто в межах трирічного строку позовної давності щодо вимог з повернення основної суми кредиту в розмірі 22 000 000, 00 млн доларів США.

Отже, твердження представника першого відповідача за первісним позовом про перевищення органами управління АТ «Сумське НВО» повноважень при прийнятті рішення про укладення оспорюваних додаткових угод є безпідставним, а посилання АТ «Сумське НВО» на пропуск Банком строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за основною сумою кредиту є необгрутованим.

Крім наведеного суд не погоджується з доводами другого відповідача про припинення поруки й, відповідно, не задовольняє зустрічний позов, оскільки за наслідком укладення Додаткової угоди № 38 від 30.04.2020 до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011 у ТОВ «СМНВО» виникло нове акцесорне зобов`язання.

Згідно із статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 6.1 Договору поруки в редакції Додаткової угоди № 38 від 30.04.2020, порука за цим Договором припиняється у разі виконання Зобов`язання в повному обсязі або якщо протягом п`яти років з дня настання строку (терміну) виконання Зобов`язання, зазначеного в п. 2.1 цього Договору. Кредитор не пред`явить позову до Поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами другою, третьою статті 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Отже, укладення договору відбувається шляхом складання одного документу - під назвою договір, що посвідчує волевиявлення його сторін щодо досягнення ними згоди з усіх істотних умов договору.

Підпис на договорі, відображає волевиявлення сторони, а печатка доказом їх дійсності.

Як вбачається із Додаткової угоди № 38 від 30.04.2020 до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, спірна угода має підписи уповноважених осіб та скріплена печатками заявника та банку.

Досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов може відбуватися лише у формі вільного волевиявлення (стаття 203 ЦК України).

Зміст правочину становлять права та обов`язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах).

Статтею 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статті 628 ЦК України, статті 180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - це одна із основних вимог його чинності. Формою правочину є спосіб вираження волі його сторін.

Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Спірна угода відповідає цим вимогам закону.

Зважаючи на відсутність в Цивільному кодексу України спеціальних норм стосовно істотних умов договору поруки, слід застосовувати частину першу статті 638 ЦК України, яка дозволяє зробити висновок про те, що договір поруки можна вважати укладеним при узгодженні умови про предмет, якщо жодною із сторін не заявлено вимогу про умови, щодо яких необхідно досягти згоди.

Враховуючи вимоги чинного законодавства до істотних умов договорів, зокрема, і договорів поруки, в останньому мають бути зазначені:

предмет договору,

основне зобов`язання, яке забезпечується порукою,

порядок виконання зобов`язання,

зміст та обсяг відповідальності поручителя.

Проаналізувавши зміст спірної Додаткової угоди № 38 від 30.04.2020 до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, судом встановлено, що вона містить всі необхідні істотні умови, що визначені для договорів поруки, а саме: предмет договору, зобов`язання забезпечене порукою, порядок виконання зобов`язання, зміст та обсяг відповідальності поручителя та умови щодо прав поручителя при виконанні зобов`язання, а також умови щодо припинення поруки.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Фактичне досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору поруки, незважаючи на те, що сторони визначили його, як «додаткову угоду» не виключає його правової природи, як дійсного та чинного правочину, внаслідок укладання якого між АТ «ПУМБ» та TOB «СМНВО» виникло нове акцесорне зобов`язання.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 761/41709/17 зазначив, що загалом зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам ділового обороту.

Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднанні норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору тощо, що відповідають нормам закону.

Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст цих принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам ділового обороту.

Добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішніми або об`єктивними, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями у цивільному праві.

Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм, добросовісністю, по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, унеможливити укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб) і дотримуватись зовнішніх критеріїв, справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у співмірності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої процесуальної поведінки, яка б виключала необ`єктивні (упереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Тому фактично другий відповідач (позивач за зустрічним позовом) - TOB «СМНВО», укладаючи Додаткову угоду № 38 від 30.04.2020 до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, засвідчив, що ознайомився із Кредитним договором № 7.5-60 від 16.03.2011 та всіма додатковими угодами до нього та надав згоду на зміну зобов`язань.

Крім того, протоколом № 29/04-2020 Наглядовою радою ТОВ «СМНВО» від 29.04.2020 прийнято, зокрема, рішення про надання повноважень генеральному директору Товариства підписувати протокол загальних зборів ТОВ «СМНВО» з питання щодо внесення змін в укладений раніше між ТОВ «СМНВО» та Банком Договір поруки № 10-723 від 16.03.2011; протоколом № 29/04-2020 Загальних Зборів учасників ТОВ «СМНВО» від 29.04.2020 вирішено, зокрема, про укладення між Банком та Товариством додаткової угоди до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011 року.

Таким чином, ТОВ «СМНВО», укладаючи Додаткову угоду № 38 від 30.04.2020 до Договору поруки № 10-723 від 16.03.2011, виразило вільну та безумовну волю взяти на себе солідарне зобов`язання за виконання Кредитного договору від 31.03.2008 № 7.5-60, виходячи з чого суд не покладає в основу висновків у справі доводи другого відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про те, що застосувати умови нової редакції пункту 6.1. цієї Додаткової угоди до договору поруки щодо строку припинення поруки не є можливим, оскільки на момент її укладення порука вже припинилась.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання першим відповідачем свого зобов`язання, відсутність факту пропуску строку позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсутність підстав для визнання останьої додаткової угоди до договору поруки недійсною та, відповідно, відмовою у зв`язку з цим у задоволенні зустрічного позову, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 22 000 000,00 доларів США правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила статті 1048 Цивільного кодексу України поширюються й на кредитний договір (пункт 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 526 та частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною другою статті 627 ЦК України та частиною четвертою статті 179 ГК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (або іншого розміра, якщо це встановлено договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 7.2.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 процента ставка за користування кредитом становить 12,5 % річних.

Згідно із п. 7.2.1.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, у випадку невиконання чи неналежного виконання умов, встановлених п. 10.3.6.1., процента ставка за користування кредитом становить 13,5 % річних. Положення цього пункту Договору мають поновлюваний характер і можуть застосовуватись протягом всього строку дії цього Договору.

Згідно із п. 7.2.2. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший Банківський день після 10 (десятого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший Банківський день після 10 (десятого) числа (з його урахуванням).

Пунктом 7.2.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 визначено, що нараховані проценти повинні сплачуватися Позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 10 (десятим) числом кожного місяця.

Згідно із п. 7.2.3. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014, проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування Кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості першому відповідачу нараховано 14 890 322,75 доларів США процентів за загальний період з 13.07.2015 до 01.11.2020.

Позивач за первісним позовом зазначає, що кредитним договором передбачено право Банку нараховувати проценти протягом усього часу користування кредитом, і дія кредитного договору не припинилася через невиконання позичальником своїх зобов`язань. Банком нараховано проценти за користування кредитом до 01.11.2020, тобто відсотки нараховані як за правомірне, так й неправомірне (після закінчення строку кредитування) користування кредитом. Сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом станом на 01.11.2020 склала 14 890 322,75 долари США.

Посилаючись на вимоги статті 267 ЦК України, перший відповідач заявляє про застосування строків позовної давності стосовно позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом в загальній сумі 2 647 017,11 доларів США, що обраховані за період з 13.07.2015 по 01.07.2016, а також просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 12 243 305,64 доларів США, що обраховані позивачем за первісним позовом за період з 02.07.2016 по 01.11.2020.

Зазначене твердження представника першого відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки АТ «Сумське НВО» продовжувало виконувати зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом й після укладення додаткових угод №№ 34-38 до Кредитного договору та закінчення погодженого строку кредитування, а саме:

- 11.01.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 43 000,00 доларів США;

- 16.01.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 14 292,00 доларів США;

- 13.02.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 29.03.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 07.04.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 30.05.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 22.06.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 28.07.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 31.08.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 57 292,00 доларів США;

- 20.10.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 27 500,00 доларів США;

- 31.10.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 29 792,12 доларів США;

- 27.11.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 34 375,00 доларів США;

- 26.12.2017 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 68 750,00 доларів США;

- 15.02.2018 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 68 751,00 доларів США;

- 02.05.2018 здійснено часткову сплату нарахованих процентів по договору від 31.03.2008 № 7.5-60 в сумі 41 250,00 доларів США.

Так, відповідно до положень частин першої та третьої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки першим відповідачем за первісним позовом здійснювалась сплата процентів за користування кредитом до 02.05.2018, то строк позовної давності на звернення до суду із зазначеними вимогами щодо стягнення процентів за користування кредитом переривався й не сплив.

Здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок процентів річних суд вважає арифметично вірним.

Тому, розглянувши первісні позовні вимоги щодо стягнення процентів річних, суд вважає їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з принципу jura novit curia («суд знає закони»), суд при розгляді даної справи не приймає заперечення першого відповідача за первісним позовом стосовно того, що позивач за первісним позовом щодо нарахування відсотків річних за період поза межами строку кредитування не обгрунтовував відповідні вимоги посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного від 04.12.2019 справа № 917/1739/17, від 26.06.2019 справа № 587/430/16-ц, від 12.06.2019 справа № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 справа № 487/10132/14-ц, від 04.09.2019 справа № 265/6582/16-ц, суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Клопотання представника відповідача за первісним позовом щодо зменшення розміру річних (нарахованих, на його думку, у збільшеному договором розмірі за ст. 625 Цивільного кодексу) на 90 % до суми 1 920 625,20 доларів США, наведене у заяві про зменшення розміру нарахованих відсотків річних та неустойки від 17.10.2022 б/н (вх. № 4880 від 17.10.2022) задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 625 ЦК нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені статтею 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11).

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи частини третьої статті 549 ЦК України (щодо сплати пені) та статті 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України наслідки порушення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Заходи відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відсотки за користування та неустойка (пеня) є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (аналогічна позиція виражена в постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

На підстави вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідачів як із солідарних боржників за первісним позовом заборгованості по процентах за користування кредитом станом на 01.11.2020 в сумі 14 890 322,75 доларів США та відмовляє у клопотанні щодо зменшення їх розміру на підставі ст. 233 Господарського кодексу україни та ст. 551 Цивільного кодексу України, норми яких встановлюють можливість зменшення розміру судом саме штрафних санкцій та неустойки, а не інших видів нарахувань.

Щодо стягнення пені по кредиту суд зазначає наступне.

Розрахунок пені здійснений позивачем за первісним позовом на суму простроченого виконанням боргового зобов`язання із урахуванням того, що: починаючи з 25.10.2019 облікова ставка НБУ становить 15,5 % річних; починаючи з 13.12.2019 облікова ставка НБУ становить 13,5 % річних; починаючи з 31.01,2020 облікова ставка НБУ становить 11,0 % річних.

Відповідно до розрахунку позивача за первісним позовом, сума пені за порушення строків повернення суми кредиту за період з 01.11.2019 по 11.03.2020 становить 57 513 778,26 грн; сума пені за порушення строків сплати процентів за кредитом за період з 01.11.2019 по 11.03.2020 становить 29 241 187,02 грн.

Згідно статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Стаття 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За приписами частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Встановлене у статті 547 ЦК України правило має загальний та універсальний характер стосовно форми і правочинів із забезпечення виконання зобов`язання. На зазначені правочини поширюються вимоги статті 207 ЦК, що встановлюють обов`язкову письмову форму.

У відповідності до частини першої статті 548 цього ж кодексу, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

З аналізу наведеної норми вбачається, що договором мають встановлюватися способи, які взмозі стимулювати виконання своїх зобов`язань належними сторонами. Воно може встановлюватися відповідно правочином у письмовій формі, випливати з чинного законодавства або ж із звичаїв ділового обороту.

Згідно із пунктом 12.1. Кредитного договору у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових зобов`язань Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням Боргового зобов`язання за весь час прострочення.

Відповідно до вимог статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною шостою статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано.

Частина шоста статті 232 ГК України встановлює саме строк, протягом якого може відбуватись нарахування штрафних санкцій, та надає право змінювати (збільшувати чи зменшувати) його сторонами.

Статтею 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для належного подовження періоду нарахування штрафних санкцій, сторони мають подовжити саме строк, тобто визначити його у відповідності до вимог частини першої статті 252 ЦК України.

Однак п. 12.1 Кредитного договору не встановлює будь-якого строку щодо нарахування штрафних санкцій.

Укладаючи Кредитний договір сторони не подовжували строку нарахування штрафних санкцій, право на яке передбачене частиною шостою статті 232 ГК України, а отже позивач не має право обраховувати штрафні санкції за період, що перевищує пів року з дати порушення AT «Сумське НВО» зобов?язань.

За вимогами частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Першим відповідачем за первісним позовом у відзиві заявлено про застосування судом строків позовної давності за позовними вимогами АТ «ПУМБ» щодо стягнення пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 57 513 778,25 грн та за порушення строків сплати процентів в сумі 29 241 187,02 грн.

Дослідивши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені за порушення строків повернення суми кредиту, кінцева дата сплати якого згідно умов кредитного договору є 05.12.2017 (оскільки строк кредитування - по 04.12.2017), судом встановлено, що пеню в сумі 57 513 778,25 грн нараховано позивачем за первісним позовом з порушенням спеціальної позовної давності в один рік, встановленої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, про застосування якої заявлено відповідачем за первісним позовом у відзиві.

Тому суд, незважаючи на підтверджене матеріалами справи право позивача за первісним позовом на нарахування пені за порушення строків повернення кредиту, тобто обгрунтованість такої вимоги, відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог в цій частині (в сумі 57 513 778,25 грн) у зв?язку зі спливом спеціальної позовної давності.

Дослідивши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені за порушення строків сплати процентів за кредитом, судом встановлено, що вказану пеню в сумі 29 241 187,02 грн. нараховано позивачем за первісним позовом в межах строку спеціальної позовної давності, з огляду на триваючий характер нарахувань відсотків, періоди нарахувань та розмір таких відсотків.

Як вже було зазначено, представником першого відповідача за первісним позовом подано до суду заяву про зменшення розміру нарахованих відсотків річних та неустойки від 17.10.2022 б/н (вх. № 4880 від 17.10.2022), де останній просить суд, зокрема, зменшити заявлений до стягнення позивачем за первісним позовом загальний розмір нарахованої пені на 90 % до суми 8 675 496,52 грн.

В обґрунтування зазначеної заяви представник другого відповідача за первісним позовом зазначає, що АТ «Сумське НВО» перебуває у надзвичайно складному фінансовому становищі, у зв?язку із збройною агресією рф по відношенню до України товариство практично припинило постачання продукції власного виробництва до вказаної держави та будь-які господарські відносини з резидентами рф, а отже втратило основний ринок збуту продукції. За даними Звіту про фінансові результати за 2018 рік АТ «Сумське НВО» отримало чистий збиток на суму 2 157 985 000,00 грн, у 2017 році збиток дорівнював 1 116 083 000,00 грн, а у 2019 році отримано прибутку лише на суму 178 058 000,00 грн за рахунок вивільнення працівників та продажу основних фондів. За даними Звіту про фінансові результати за 2020 рік АТ «Сумське НВО» отримало збиток у сумі 3 691 939 000,00 грн. В рамках зведеного виконавчого провадження № 57084810 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» на загальну суму 208 217 784,00 грн (постанова від 17.07.2020). Постановою приватного виконавця Корольова М.А. від 15.12.2020 накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» на загальну суму 7 795 724,58 грн. Постановою приватного виконавця Мукореза М.Л. від 18.06.2019 накладено арешт на грошові кошти АТ «Сумське НВО» в межах суми 4 690 000,00 грн. Станом на 01.03.2020 АТ «Сумське НВО» має заборгованість по заробітній платі в сумі 355.5 млн. грн, що підтверджується довідкою № 60/22 від 25.03.2021.

Перший відповідач за первісним позовом просить суд звернути увагу на те, що позивачем за первісним позовом внаслідок несвоєчасного виконання АТ «Сумське НВО» своїх грошових зобов`язань за Договором не понесено жодних збитків. Позивачем за первісним позовом в межах заявлених вимог про стягнення основної заборгованості в доларах США, курс якої зміцнюється впродовж останніх років, а отже, не відбувається знецінення відповідних грошових коштів. АТ «Сумське НВО» вважає, що розмір відсотків річних та неустойки, заявлених до стягнення значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем за первісним позовом внаслідок несвоєчасного виконання першим відповідачем за первісним позовом зобов?язань за Кредитним договором. Нарахована сума відсотків річних є значною в порівнянні із сумою заборгованості та складає 67,68 % від суми основної заборгованості, що не є співмірним з розміром невиконаного своєчасно зобов?язання, в той час як неустойка, як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов?язання, не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, з урахуванням фінансового стану обох суб`єктів господарювання (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17).

Суд, розглянувши заяву відповідача щодо зменшення розміру неустойки, зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями частини першої статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною другою статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за порушення сплати процентів за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, на 50 % від заявленої до стягнення суми.

Суд вважає, що зменшення розміру такої пені на 50 % є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за кредитом, задоволенню підлягають правомірні та обґрунтовані вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідачів за первісним позовом як із солідарних боржників пені за порушення сплати процентів за кредитом в сумі 14 620 593,51 грн.

З урахуванням пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Щодо штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 12.4 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 сторони встановили, що у разі невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) зобов?язань, встановлених п. 10.3.6.10., п. 10.3.6.11. цього Договору, Позичальник зобов?язаний сплатити на користь Банку за кожен випадок невиконання кожного з зазначених зобов?язань окремо штраф у розмірі 0,05 % (від суми ліміту). Штраф розраховується 20-го числа місяця, наступного за Періодом дії зобов?язань, в якому було виявлене невиконання чи неналежне виконання будь-якого із зазначених зобов?язань/умов. Для цілей цього пункту Договору під терміном «Період дії зобов?язань» розуміється проміжок часу, яким є кожні 3 місяці (з першого дня першого календарного місяця по останній день третього календарного місяця) дії зобов?язань, встановлених п. 10.3.6.10, п. 10.3.6.1 Кредитного Договору. Штраф повинен сплачуватися Позичальником не пізніше 3 (трьох) Банківських дні наступних за 20 числом розрахунку штрафу. Штраф сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу.

Згідно з п. 12.5. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 21 від 07.07.2014 у разі невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) зобов?язань, встановлених п. 10.3.6.12. Кредитного Договору, Позичальник зобов?язаний сплатити на користь Банку за кожний випадок невиконання кожного з зазначених зобов`язань окремо штраф у розмірі 0,1 % від суми ліміту. Штраф розраховується 20-го числа місяця наступного за Періодом дії зобов?язань, в якому було виявлене невиконання будь-якого із зазначених зобов?язань/умов. Для цілей цього пункту Договору під терміном «Період дії зобов?язань» розуміється проміжок часу, яким є кожний місяць (з першого по останній день календарного місяця) для зобов?язання, встановленого п. 10.3.6.12 Кредитного договору. Штраф повинен сплачуватися Позичальником не пізніше З банківських днів, наступних за 20 числом розрахунку штрафу. Штраф сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу

Згідно п. 10.3.6.10 та п. 10.3.6.11 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 26 від 19.06.2015 Позичальник прийняв на себе виконання наступних обов?язків:

1) Протягом строку дії цього Договору, починаючи з 07 липня 2014 року забезпечувати щоквартально надходження грошових коштів на всі поточні рахунки, відкриті Позичальником в Банку в будь-якій валюті, в обсязі не менше частки Банку в портфелі кредитних зобов?язань Позичальника (вираховується за формулою: кредитна заборгованість + надані гарантїї/контргарантії х 0,3). Розмір обсягу надходжень грошових коштів, починаючи з 07 липня 2014 року визначається на 27-ий Календарний день місяця, наступного за звітним періодом, за курсом Національного Балку України або крос- курсом (в залежності від валюти кредитового обігу) на 07 липня 2014 року.

2) Протягом строку дії цього Договору, починаючи з 07 липня 2014 року забезпечувати щоквартально здійснення через Банк операцій з купівлі/обміну/продажу іноземної валюти Позичальником в обсязі не менше частки Банку в портфелі кредитних зобов?язань Позичальника (вираховується за формулою: кредитна заборгованість + надані гарантії/контргарсінтії х 0,3). Підрахунок обсягу здійснених Позичальником операцій з купівлі обміну продажу іноземної валюти, починаючи з 07 липня 2014 року визначається на 27-ий Календарний день місяця, наступного за звітним періодом, за курсом Національного Банку України або крос-курсом (в залежності від валюти кредитового обігу) на 07 липня 2014 року. Зазначений обов`язок набуває чинності з 07 липня 2014 року.

Згідно п. 10.3.6.12 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 19 від 14.04.2019 Позичальник прийняв на себе виконання обов`язок здійснювати виплату заробітної платим та інших прирівняних до неї платежів працівника Позичальника у кількості не менше 3000 співробітників через Банк за допомогою платіжних карток, емітованих Банком.

Позивачем на підставі вказаних положень кредитного договору заявлений до стягнення штраф на загальну суму 594 000,00 $ США (еквівалент).

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання.

За визначенням частини другої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно викопаного зобов?язання.

За загальним правилом кваліфікуючою ознакою штрафу є, зокрема, обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та має одноразовий характер нарахування.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку позивача за первісним позовом, ним здійснено нарахування штрафу за допущене порушення умов договору багаторазово, що суперечить самій суті штрафу та умовам п. 12.4 та 12.5 Кредитного договору.

Крім того, нараховуючи штраф, позивач за первісним позовом не надає жодних доказів конкретних порушень першим відповідачем своїх договірних зобов`язань (п.п. 10.3.6.10 -10.3.6.12 Кредитного договору) на підставі чого, власне й нараховуються штрафи.

Тобто, позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведені факти конкретних порушень АТ «Сумське НВО» із прив`язкою до визначених первісним позивачем дат, які б достеменно підтвердили правомірність нараховування ним неустойку у вигляді штрафів за п. 12.4 та 12.5. Кредитного договору.

Відтак, нарахування штрафів на сукупну суму 594 000,00 доларів США суд вважає необгрунтованим й відмовляє у задоволенні цих первісних позовних вимог. З огляду на підстави відмови у їх задоволенні по суті, суд не вирішує питання застосування до цих вимог спливу строків позовної давності та клопотання про зменшення розміру цього виду неустойки.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом є частково обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, тому підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову другого відповідача слід відмовити за безпідставністю.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, подані сторонами та надана їм правова оцінка.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини дев`ятої статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що первісний позов задоволено частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено, однак, фактично спір виник у зв`язку із порушенням саме першим відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до вимог частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодування витрат по сплаті судового збору в повному розмірі - у сумі 735 700,00 грн (визначена законодавчо максимальна сума судового збору станом на час подання позову) за подання первісного позову покладається на першого відповідача за первісним позовом, а також судові витрати другого відповідача щодо подання зустрічного позову покладаються на нього у зв`язку з відмовою в задоволенні його зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 185, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково первісний позов Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про стягнення заборгованості за кредитом, пені та штрафу.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) та солідарного з ним боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028), на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) заборгованість за кредитним договором № 7.5-60 від 31.03.2008 з додатковими угодами до нього №№ 1-38 та договором поруки № 10-723 від 16.03.2011 з додатковими угодами до нього №№ 1-38 в наступному розмірі: 22 000 000, 00 долари США (двадцять два мільйона доларів 00 центів США) - заборгованості за основною сумою кредиту, 14 890 322,75 доларів США (чотирнадцять мільйонів вісімсот дев`яносто тисяч триста двадцять два долари 75 центів США) - процентів за користування кредитом, 14 620 593,51 грн (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні 51 коп) - пені за порушення строків сплати відсотків за кредитом.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991) на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) 735 700 грн (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот гривень) відшкодування витрат зі сплати судового збору.

4. Відмовити у задоволенні первісних позовних вимог Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" щодо стягнення 57 513 778,25 грн (п`ятдесят сім мільйонів п`ятсот тринадцять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень 25 коп) - пені за порушення строків повернення суми кредиту, 14 620 593,51 грн (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні 51 коп) - пені за порушення строків сплати відсотків за кредитом, а також 594 000,00 доларів США (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі доларів 00 центів США) - штрафу.

5. Відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про визнання недійсним договору поруки та визнання поруки припиненою.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27 жовтня 2022 року.

Суддя Ю.А. Джепа