номер провадження справи 5/92/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
02.08.2022 Справа № 908/1238/22
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Концерну «Міські теплові мережі» № 28/07-02 від 28.07.2022 (вх. № 1366/08-07/22 від 29.07.2022) про видачу судового наказу
про стягнення 2 633,27 грн.,
29.07.2022 до Господарського суду від Концерну «Міські теплові мережі» надійшла заява № 28/07-02 від 28.07.2022 (вх. № 1366/08-07/22 від 29.07.2022) про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роджерс» основної заборгованості за відпущену теплову енергію у розмірі 2 633,27 грн.
29.07.2022 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, заяву розподілено судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування заяви Концерн «Міські теплові мережі» посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Роджерс» умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100194 від 01.09.2007 за період з березня по квітень 2021 включно на загальну суму 2 633,27 грн.
Як вбачається з цієї заяви, стягувач зазначає, що 01.09.2007 між Концерном Міські теплові мережі (Теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Роджерс» (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100194. На виконання умов вказаного договору, Теплопостачальна організація відпустила споживачу теплову енергію за період з березня по квітень 2021 включно на загальну суму 3 866,62 грн. За вказаний період ТОВ «Роджерс» частково здійснило оплату за надану теплову енергію на суму 1 233,35 грн., у зв`язку з чим заборгованість за вказаний період складає 2 633,27 грн. Заявник надсилав на адресу споживача претензію щодо погашення вказаної суми заборгованості, яка залишена без задоволення.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100194 від 01.09.2007, отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника загальна сума заборгованості в розмірі 2 633,27 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн.).
На підтвердження наявності заборгованості стягувачем надано копії рахунків на постачання теплової енергії за спірний період по договору № 100194 від 01.09.2007.
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зазначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 525, 530, 625 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 193, 218, 229 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява Концерну «Міські теплові мережі» № 28/07-02 від 28.07.2022 про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
2. Копію судового наказу та копію заяви Концерну «Міські теплові мережі» № 28/07-02 від 28.07.2022 про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Роджерс» (боржнику).
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: 31 серпня 2022.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: 31 серпня 2025.
Дата видачі судового наказу стягувачу: 21 жовтня 2022.
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.