ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 р. Справа № 917/691/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд", 03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, буд. № 4,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елефант Агро Буд", вул. Маршала Бірюзова, 27, м. Полтава, 36007,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 07.07.2022 року (вх. № 755/22 від 11.07.2022 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елефант Агро Буд" з вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року, що складається з 365 433,37 грн. основного боргу, 51 671,20 грн. штрафу, 45 293,46 грн. інфляційних збитків та 4 268,25 грн. - 3 % річних.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 01/19/210 від 104.01.2021 року не виконав, кошти за поставлений товар в повному обсязі не сплатив.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/691/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач відреагував на позов відзивом від 11.08.2022 року (вх. № 5363 від 11.08.2022 року, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на нікчемність договору поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року, «дифекти» при оформленні видаткових накладних, невірність розрахунків заборгованості та штрафних санкцій.

Від позивача 25.08.2022 року за вх. № 5893 надійшла відповідь на відзив у якій ТОВ "Метал Холдінг Трейд" заперечує проти доводів, викладених у відзиві та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

04.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕФАНТ АГРО БУД" (покупець) було укладено договір поставки № 01/19/210, за яким постачальник зобов`язався протягом строку дії договору, в порядках і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність покупця металопродукцію (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити його вартість відповідно до умов договору.

Згідно п. 1.2. договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в рахунках-фактурах та/або специфікаціях та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 4.3. договору покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості товару протягом 2 (двох) робочих днів з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури на погоджену сторонами партію товару, якщо інші умови оплати не вказані в специфікації або інших додатках до договору

Специфікацією № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року до договору поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну, а також умови оплати та поставки товару, а саме:

- загальна вартість товару становить 307 073,31 грн., ПДВ 61 414,66 грн.;

- покупець сплачує вартість товару протягом 11 (одинадцять) робочих днів з дати поставки товару.

Пунктом 8.1 договору сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін (дата вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Якщо за двадцять календарних днів до закінчення строку дії даного договору будь-яка із сторін письмово не попередить іншу сторону про припинення дії договору або між сторонами не буде укладено новий договір, даний договір вважається автоматично пролонгований на кожен наступний календарний рік та на тих же умовах, але не більше 2-х разів поспіль.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме: в період з 24.01.2022 року по 14.02.2022 року поставив відповідачу визначений специфікацією товар на загальну суму 415 364,44 грн. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 365 433,37 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елефант Агро Буд" заборгованості за договором поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року, що складається з 365 433,37 грн. основного боргу, 51 671,20 грн. штрафу, 45 293,46 грн. інфляційних збитків та 4 268,25 грн. - 3 % річних.

Відповідач - ТОВ "Елефант Агро Буд" у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Відповідач стверджує, що договір поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року є недійсним та нікчемним, оскільки, позивач не довів цивільної дієздатності у керівника полтавської філії ТОВ "Метал Холдінг Трейд" Товстуна В.В. на укладення вказаного договору.

Крім того, надані до суду позивачем документи не містять усіх обов`язкових реквізитів, зокрема, видаткові накладні не мають відтиску печатки, що ставить під сумнів їх достовірність.

Стосовно штрафних санкцій, ТОВ "Елефант Агро Буд" зазначає, що розрахунки не відповідають дійсним обставинам справи, і є такими, що зроблені із порушеннями вимог закону, не відповідають умовам договору та специфікації до нього.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на нікчемність договору поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року, оскільки позивач не довів цивільної дієздатності у керівника Полтавської філії ТОВ "Метал Холдінг Трейд" Товстуна В.В. на укладення вказаного договору.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано доказів оспорення та визнання недійсним судом вчиненого правочину - договору поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Дослідивши долучений до матеріалів справи договір поставки судом встановлено, що кожен аркуш вказаного правочину підписаний як постачальником (позивачем) так і покупцем (відповідачем).

Таким чином, вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами п. 2.2. договору поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.

На виконання умов укладеного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 415 364,44 грн. відповідно до наступних видаткових накладних:

- № ППЛ-0000204 від 24.01.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000203 від 17.01.2022 року) на суму 24 153,22 грн., ПДВ 4 830,64 грн.;

- № ППЛ-0000207 від 24.01.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року) на суму 304 518,24 грн., ПДВ 60 903,65 грн.;

- № ППЛ-0000305 від 28.01.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000435 від 28.01.2022 року) на суму 1 837,11 грн., ПДВ 367,42 грн.;

- № ППЛ-0000326 від 31.01.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000464 від 31.01.2022 року) на суму 1 421,30 грн., ПДВ 284,26 грн.;

- № ППЛ-0000327 від 31.01.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000467 від 31.01.2022 року) на суму 1 184,42 грн., ПДВ 236,88 грн.;

- № ППЛ-0000484 від 10.02.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000642 від 08.02.2022 року) на суму 12 424,58 грн., ПДВ 2 484,92 грн.;

- № ППЛ-0000541 від 14.02.2022 року (на підставі рахунку № ППЛ-0000734 від 11.02.2022 року) на суму 598,17 грн., ПДВ - 119,63 грн.

Щодо посилання відповідача на відсутність відтиску печатки на видаткових накладних № ППЛ-0000204 від 24.01.2022 року, № ППЛ-0000484 від 10.02.2022 року, № ППЛ-0000541 від 14.02.2022 року суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За приписами ч. 1 та ч. 3 ст. 58 1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Отже, такий реквізит як відбиток печатки суб`єкта господарювання на первинному документі (видатковій накладній) не є обов`язковим реквізитом.

Таким чином, відсутність відбитку печатки на видаткових накладних не є підставою для сумніву в їх достовірності.

Крім того, суд зазначає, що відповідач факт отримання товару за спірним договором не заперечує. Останній у відзиві на позовну заяву лише посилається на невідповідність наданих позивачем документів вимогам чинного законодавства та положенням договору поставки.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що порядок здійснення розрахунків за договором поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року викладений в п. 3 Специфікації № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року до нього, а саме: покупець сплачує вартість товару протягом 11 (одинадцять) робочих днів з дати поставки товару.

Проте, п. 4.5. договору сторони погодили, що в разі відпуску наступної партії товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного покупцем в платіжному дорученні.

Як стверджує позивач у позовній заяві та не заперечує відповідач, на момент поставки погодженого специфікацією товару початкове сальдо покупця складало 17 071,49 грн.

Відповідно до долучених до матеріалів справи платіжних доручень (а.с. 33-37) відповідачем в рахунок зменшення заборгованості було сплачено 32 859,58 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 365 433,37 грн. Станом на дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази її оплати.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ "Елефант Агро Буд" 365 433,37 грн. основного боргу за договором поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.1 договору поставки сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

За умовами п. 6. специфікацій № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року до договору поставки покупець, в разі порушення строків оплати вартості товару згідно з даною специфікацією на строк:

6.1. більш ніж 3 (три) банківських днів сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від повної суми вартості товару згідно з даною специфікацією;

6.2. більш ніж 5 (п`ять) банківських днів сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від повної суми вартості товару згідно з даною специфікацією;

6.3. більш ніж 10 (десять) банківських днів сплачує постачальнику штраф у розмірі 15% від повної суми вартості товару згідно з даною специфікацією.

Позивачем на підставі п.п. 6.3 п. 6 специфікації № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року до договору поставки заявлено до стягнення 51 671,20 грн. штрафу.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідні правові висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18.

Крім того, приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 4 268,25 грн. 3% річних та 45 293,46 грн. інфляційних втрат.

Відповідач, щодо нарахованих позивачем штрафних санкцій, заперечує посилаючись на п. 3 Специфікації до договору від 18.01.2022 року за яким, покупець сплачує вартість товару впродовж 11 робочих днів з дати поставки товару. Товар вважається поставленим з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної (п. 5 Специфікації).

З огляду на це, на думку відповідача розрахунки штрафних санкцій здійснені не вірно, а саме:

- по видатковій накладні № ППЛ-0000305 від 28.01.2022 року період розрахунку повинен розпочинатись лише з 14.02.2022 року. В той же час як позивач проводить розрахунок за період з 29.01.2022 року;

- по видатковій накладні № ППЛ-0000327 від 31.01.2022 року період розрахунку повинен розпочинатись лише з 15.02.2022 року. В той же час як позивач проводить розрахунок за період з 01.02.2022 року;

- по видатковій накладні № ППЛ-0000484 від 10.02.2022 року період розрахунку повинен розпочинатись лише з 25.02.2022 року. В той же час як позивач проводить розрахунок за період з 11.02.2022 року.

Проте, судом встановлено, що п. 3 специфікації № ППЛ-0000239 від 18.01.2022 року, визначає порядок оплати (протягом 11 робочих днів з дати поставки) лише для видаткової накладної № ППЛ-0000207 від 24.01.2022 року (до рахунку №ППЛ-0000239 від 18.01.2022) на суму 365 421, 89 грн.

День здійснення платежу за зазначеною видатковою мав настати 09.02.2022 року, однак через те що відповідачем було частково сплачено заборгованість (останній платіж 11.02.22 року за платіжним дорученням № 3289), розрахунок 3% річних було здійснено на суму 344 474,68 грн. починаючи з 14.02.2022 року, з урахуванням п. 4.5. договору поставки, за яким в разі відпуску наступної партії товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного покупцем в платіжному дорученні.

Стосовно видаткових накладних на які посилається відповідач, а саме: № ППЛ-0000305 від 28.01.2022 року; № ППЛ-0000326 від 31.01.2022 року; № ППЛ-0000327 від 31.01.2022 року; № ППЛ-0000484 від 10.02.2022 року; № ППЛ-0000541 від 14.02.2022 року, нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось позивачем починаючи з наступного дня після дня поставки товару ТОВ "Елефант Агро Буд", з урахуванням ч. 1 ст. 692 ЦК України, за якою покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Здійснивши за допомогою калькулятора "ЛІГА:ЗАКОН для всіх" перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 6 999,99 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елефант Агро Буд" (вул. Маршала Бірюзова, 27, м. Полтава, 36007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, буд. № 4, ) заборгованість за договором поставки № 01/19/210 від 04.01.2021 року, що складається з: 365 433,37 грн. основного боргу, 51 671,20 грн. штрафу, 45 293,46 грн. інфляційних нарахувань, 4 268,25 грн. - 3 % річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 999,99 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.