ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19 жовтня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/3832/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Марущака І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (01010, вул. Князів Острозьких, 32/2, місто Київ, )

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Пастораль О.О. груп» (60100, вул. Сагайдачного, 98А, смт. Кельменці, Дністровський район, Чернівецька область, )

про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

Без виклику представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Пастораль О.О. груп», в якому просить:

1) скасувати рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, прийняте державним реєстратором Накаєм Ю.В. № 45641548 від 21.02.2019 про закриття розділів № 240 та № 20;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45641272 від 21 лютого 2019 року, прийняте державним реєстратором Накаєм Ю.В. про державну реєстрацію права власності на будівлю по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пастораль О.О. груп»;

3) скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису 30400075) на будівлі площею 329,5 кв.м. по АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пастораль О.О. груп», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення державного реєстратора № 45641548 від 21.02.2019 був закритий розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «Пастораль О.О. груп» на нежитлове приміщення магазин «Нива» площею 257,9 кв.м., реєстраційний номер 20, а вказаний магазин був об`єднаний із іншим нерухомим майном.

У період звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора 19.02.2019 для реєстрації об`єднання нерухомого майна тривав розгляд судової справи №717/383/17, за результатом розгляду якої право власності ТОВ «Пастораль О.О. груп» на магазин «Нива» припинено із поверненням приміщення магазину у власність ОСОБА_1 з метою примусового звернення стягнення на це приміщення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» для погашення заборгованості в межах виконавчого провадження.

Таким чином, магазин «Нива» площею 257,9 кв.м. є власністю ОСОБА_1 , всі укладені ним угоди з відчуження магазину визнані судом недійсними, ТОВ «Пастораль О.О. груп» в особі директора ОСОБА_1 не мало права розпоряджатися магазин «Нива» шляхом об`єднання його із іншим належним товариству нерухомим майном будівлею площею 86,1 кв.м.).

Державна реєстрація «об`єднання» двох самостійних приміщень у єдиний об`єкт нерухомого майна із припиненням права власності ТОВ «Пастораль О.О. груп» на нежитлову будівлю магазину «Нива» площею 257,9 кв.м. порушує права ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», оскільки позбавляє можливості реалізувати вказане нерухоме майно в рамках виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Одночасно із поданням позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» звернулось із заявою, вих. № 2/2022/10/6816 від 13.10.2022 про забезпечення позову, в якій просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

1. заборони відчуження будівлі по АДРЕСА_1 , площею 329,5 кв.м., що належить ТОВ «Пастораль О.О. груп», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220;

2. заборони державним нотаріусам, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим суб`єктам державної реєстрації тощо проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень по відношенню до об`єкта нерухомого майна будівлі по АДРЕСА_1 , площею 329,5 кв.м., що належить ТОВ «Пастораль О.О. груп», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220.

Подана заява обґрунтована тим, що під час слухання справи №717/383/17 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» до ТОВ «Пастораль О.О. груп» та ОСОБА_1 про визнання недійсними правочинів із відчуження магазину «Нива», відповідач ТОВ «Пастораль О.О. груп», який на той час був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в статусі власника, вчинило дії по державній реєстрації новоствореного майна, яке утворилось після нібито приєднання магазину «Нива» до іншого належного відповідачу нежитлового приміщення. Це потягло за собою припинення держаної реєстрації права власності на магазин за ТОВ «Пастораль О.О. груп» та фактичне припинення права власності на вказаний магазин як на самостійний об`єкт нерухомого майна.

Також під час розгляду справи №717/383/17 Кельменецьким районним судом Чернівецької області від 25.04.2022 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» з метою забезпечення позову було накладено арешт на нежитлову будівлю приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована по АДРЕСА_2 та належить ТОВ «Пастораль О.О. груп». Однак за апеляційною скаргою ТОВ «Пастораль О.О. груп» вжиті заходи забезпечення позову були скасовані ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2017, що надало можливість ТОВ «Пастораль О.О. груп» вдатись до недобросовісних дій з метою позбавлення ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» права отримати виконання рішення суду у справі №717/383/17 шляхом скасування державної реєстрації права власності на магазин «Нива» за ТОВ «Пастораль О.О. груп» та повернення його у власність ОСОБА_1 .

Вказані обставини на думку позивача є доказом недобросовісної поведінки відповідача та доводить те що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що ТОВ «Пастораль О.О. груп» під час розгляду справи відчужить нерухоме майно, щодо якого подано позов (як новостворене після об`єднання двох приміщень), що в черговий раз унеможливить виконання рішення суду, або ініціює вчинення чергової реєстраційної дії щодо вказаного нерухомого майна в державному реєстрі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, додані до неї документи та матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2, 4, 6 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем пред`явлено позовні вимоги немайнового характеру: 1) скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи; 2) скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно; 3) скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Що стосується позовних вимог немайнового характеру, у разі задоволення яких судове рішення не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. від 05.08.2019 відкрито виконавчі провадження №59717213 та № 59718575 з примусового виконання рішень Кельменецького районного суду та Сокирянського районного суду Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансової компанії «Форінт» заборгованості за кредитом у розмірі 688 408,24 грн та 14 430,41 доларів США та пеню в розмірі 382 893,88 грн, штрафи в розмірі 683 453,47 грн на підставі виконавчих документів №722/1460/16-ц від 13.02.2017 та №717/325/14-ц від 18.09.2014.

Під час розгляду справи №717/383/17 Кельменецьким районним судом Чернівецької області від 25.04.2017 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» з метою забезпечення позову було накладено арешт на нежитлову будівлю приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована по АДРЕСА_2 та належить ТОВ «Пастораль О.О. груп».

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2017 вжиті заходи забезпечення позову були скасовані.

На підставі рішення державного реєстратора № 45641548 від 21.02.2019 був закритий розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «Пастораль О.О. груп» на нежитлове приміщення магазин «Нива» площею 257,9 кв.м., реєстраційний номер 20, а вказаний магазин був об`єднаний із іншим нерухомим майном.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 26.04.2021 у справі № 717/383/17 визнано договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу 76/100 частин нерухомого майна від 07.06.2016 недійсним; визнано передачу ОСОБА_1 24/00 частин нежитлової будівлі приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 на користь ТОВ «Пастораль О.О. груп» шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.10.2016 недійсною; скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Пастораль О.О. груп»; повернуто у власність ОСОБА_1 нежитлову будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з підвалом по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 20.

Заявник зазначає, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що відповідач під час розгляду справи № 717/383/17 вчиняв недобросовісні дії, спрямовані на невиконання рішення суду у цій справі, а, отже, може вчинити подібні дії для невиконання рішення суду у даній справі.

Як встановлено судом, питання забезпечення позову в справі № 717/383/17 було предметом судового розгляду та вирішено по суті.

Заявником не надано доказів на підтвердження того, що ним вживалися заходи щодо виконання постанови Чернівецького апеляційного суду від 26.04.2021 у справі № 717/383/17 (пункт 7 резолютивної частини) та неможливості її виконання.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовує її можливістю незаконного відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб або вчинення чергових реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна в державному реєстрі.

Так, предметом спору в даній справі не є об`єкт нерухомого майна будівля по АДРЕСА_1 , площею 329,5 кв.м., визнання чи захист права власності на нього. Предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на будівлю по АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.

Суд зазначає, що заявник не обґрунтував вимоги щодо застосування заявлених ним заходів забезпечення позову, оскільки не надав доказів того, що ТОВ «Пастораль О.О. груп» прийняла, здійснює певні дії або має намір прийняти рішення про відчуження нерухомого майна.

У відповідності до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина третя статті 74 ГПК України).

До того ж, обраний спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, відсутній конкретний зв`язок між вказаними заходами забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в строки та порядку визначеному ст.ст. 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19.10.2022.

Суддя І.В. Марущак