ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 911/2866/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк"

на рішення Господарського суду Київської області 28.07.2021 (суддя Бацуца В. М.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 (головуючий суддя Разіна Т. І., судді Іоннікова І. А., Тарасенко К. В.)

у справі № 911/2866/20

за позовом Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Білкові інгредієнти та технології", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Асго Інтернешинал" і 3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,

про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, припинення права суборенди земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису,

(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Лисенко О. П., Рибак І. В., відповідача-1 - Коренчук Т. О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Вест Файненс енд Кредит Банк" (далі - позивач, Банк) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білкові інгредієнти та технології" (далі - відповідач-1, ТОВ "Білкові інгредієнти та технології"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Асго Інтернешинал" (далі - відповідач-2, ТОВ "Асго Інтернешинал"), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича (далі - відповідач-3, приватний нотаріус) про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 31.10.2019, укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" і ТОВ "Асго Інтернешинал", припинення права суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004 за ТОВ "Асго Інтернешинал", визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 49455626 від 31.10.2019, прийнятого приватним нотаріусом, а також скасування внесеного на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису від 31.10.2019 № 33941456.

2. Позовні вимоги аргументовані тим, що станом на час укладення між відповідачем-1 і відповідачем-2 договору суборенди земельної ділянки площею 1 га, право користування відповідача-1 земельною ділянкою з кадастровим номером :11:003:0004 було припинено на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.06.2018, укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" і Банком, відповідно до умов якого позивач набув право власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :11:003:0004, та право користування усією цією земельною ділянкою площею 2 га, як новий власник нерухомості за договором оренди земельної ділянки від 12.05.2005, укладеним між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" і Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (далі - третя особа, Дмитрівська сільрада).

Короткий зміст судових рішень

3. Рішенням Господарського суду Київської області від 28.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022, відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив із того, що позивачем не доведено факту порушення свого права та переходу внаслідок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок набутого у власність нерухомого майна права користування всією земельною ділянкою з кадастровим номером :11:003:0004, а не лише її частиною в межах нежитлової будівлі загальною площею 1 437,5 кв.м та землями для її технічного обслуговування, а також не надано доказів того, що для обслуговування вказаної нежитлової будівлі необхідна саме вся земельна ділянка площею 2 га яка перебуває в оренді у ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" на підставі договором оренди земельної ділянки від 12.05.2005.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Банк подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 і рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

6. Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції помилково не застосували та не врахували висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 16.04.2019 у справі № 907/68/18.

7. Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, припинення права суборенди земельної ділянки, у зв`язку із набуттям позивачем (фінансовою установою) права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, яка перебувала в користуванні відповідача-1 (боржника), та частину якої відповідач-1 без поділу / виділу передав у суборенду третій особі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Як вбачається із інформаційної довідки від 02.03.2020 № 202538789 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :11:003:0004 загальною площею 2, 0000 га передана на праві оренди ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.05.2005 № 2933 (далі - договір оренди від 12.05.2005 № 2933), укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" та Дмитрівською сільрадою, строком на 49 років з правом пролонгації для розміщення виробничої бази.

9. 27.06.2018 між позивачем (іпотекодержатель) і відповідачем-1 (іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до положень п. 1.1, п. 1.2 якого у зв`язку із невиконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Баукс Інжиніринг Ком" своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії від 04.11.2016 № 162-5368/16-КЮ, укладеного між іпотекодержателем і боржником (далі - основний договір), включаючи всі додаткові угоди до нього, сторони цього договору вирішили здійснити, відповідно до вимог ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та п. 6.2 договору іпотеки № 162-5368/16-ІЮ, укладеного 08.11.2016 між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю. В. за реєстровим №2200 (далі - договір іпотеки), позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між іпотекодержателем та іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за основним договором.

10. Іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже, іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає у власність належне іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 1 437, 5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Мила, вулиця Комарова, будинок 23 "К", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 4.

11. Відповідно до п. 1.2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою іпотекодавець користується на праві оренди, на підставі договору оренди від 12.05.2005 № 2933.

12. У п. 5.3 договору про задоволення вимог іпотекодержателя визначено, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" цей договір є правовою підставою для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки; є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до іпотекодержателя і змін особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

13. Факт набуття позивачем права власності на предмет іпотеки - нежитлові приміщення загальною площею 1 437, 5 кв. м, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вулиця Комарова, будинок 23 "К", підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2018 №129224126, наявним у матеріалах справи.

14. 31.10.2019 між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" (орендар) і ТОВ "Асго Інтернешинал" (суборендар) укладено договір суборенди земельної ділянки (далі - договір суборенди), відповідно до п. 1 якого орендар передав у строкове платне користування суборендарю, а суборендар прийняв у строкове платне користування від орендаря земельну ділянку площею - 1,0000 га, розташовану за адресою: село Мила, Дмитрівської сільської ради, Києво-Святошинський район, Київська область, кадастровий номер :11:003:0004, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

15. Відповідно до п. 2 договору суборенди зазначена земельна ділянка площею - 1,0000 га, перебуває у комунальній власності та входить до складу земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в межах населеного пункту за адресою: село Мила, Дмитрівської сільської ради та передана в оренду Орендарю за договором оренди від 12.05.2005 № 2933, зареєстрованого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 07.06.2005 за № 253.

16. Згідно з п. 4. договору суборенди орендар, на виконання п. 6.3 договору оренди від 12.05.2005 № 2933, отримав згоду орендодавця на передання земельної ділянки в суборенду (рішення Дмитрівської сільради від 02.04.2019).

17. У п. 6 договору суборенди встановлено, що договір укладено строком на 15 років, з моменту державної реєстрації права суборенди, але в будь-якому разі не довше строку дії договору оренди земельної ділянки від 12.05.2005 № 2933.

18. Відповідно до п. 12 договору суборенди даний договір набирає чинності після його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення. Право суборенди земельної ділянки за даним договором виникає з дня державної реєстрації даного права у відповідності до норм чинного законодавства.

19. Договір суборенди посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А. І. та зареєстровано в реєстрів за № 4783.

20. У липні 2020 відповідач-1 звернувся до позивача із листом вих. №10 від 31.07.2020, у якому запропонував погодити терміни та умови підписання договору суборенди земельної ділянки площею 0,2 га, на якій розміщена будівля, що належить позивачу на праві власності, та яка необхідна для технічного обслуговування даної будівлі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

21. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

22. Банк оскаржує судові рішення у справі з підстав, передбачених пунктом 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

23. Предметом розгляду цього спору є вимоги позивача про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, припинення права суборенди земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису, обґрунтовані порушенням відповідачем-1 права користування позивача земельною ділянкою з кадастровим номером :11:003:0004, набутого, за доводами останнього, з моменту набуття ним права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю, загальною площею 1 437,5 кв.м) оскільки до нього перейшли права орендаря, які належали відповідачу-1, щодо всієї земельної ділянки площею 2 гектари.

24. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що після переходу до позивача права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1 437,5 кв.м договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, припинив дію щодо відповідача-1 в частині земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під цим об`єктом нерухомості та земельної ділянки необхідної в силу встановлених нормативів для обслуговування вказаної нежитлової будівлі, а відтак вказавши на відсутність в матеріалах справи доказів щодо розміру земельної ділянки, необхідної позивачу для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі площею 1 437,5 кв.м, а також доказів того, що відповідач-1 розпорядився (надав у суборенду) земельною ділянкою, що розташована саме під нежитловою будівлею, загальною площею 1 437,5 кв.м та необхідною для її обслуговування, дійшли висновку про недоведення позивачем факту порушення його прав.

25. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій в частині застосування приписів статей 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) скаржник у касаційній скарзі в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, посилається, зокрема, на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.04.2019 у справі № 907/68/18.

26. З урахуванням критеріїв подібності правовідносин, конкретизованих Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), враховуючи, що спірні правовідносини у наведеній справі пов`язані, в тому числі, з обсягами переходу до нового власника нерухомого майна речових прав на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, колегія суддів вважає, що висновки Верховного Суду щодо питання застосування приписів статей 120 ЗК України, 377 ЦК України, викладені у постанові від 16.04.2019 у справі № 907/68/18 (без обумовлення їх специфічними обставинами цієї справи) підлягають застосуванню до правовідносин у цій справі, яка розглядається.

27. Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються приписами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

28. Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

29. Частиною 1 статті 120 ЗК України передбачено також, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

30. Верховний Суд неодноразово звертав увагу (зокрема, у наведеній постанові у справі №907/68/18) на те, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв, зокрема, у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

31. Так, аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, розташоване на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій знаходиться вказане майно, в тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

32. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України.

33. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір не підлягає розірванню.

34. Суди попередніх інстанцій установили, що позивач набув право власності на предмет іпотеки - нежитлові приміщення загальною площею 1 437, 5 кв. м, розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вулиця Комарова, будинок 23 "К", на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного 27.06.2018 між Банком і ТОВ "Білкові інгредієнти та технології", що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2018 №129224126.

35. Окрім того, суди встановили, що нежитлові приміщення загальною площею 1 437, 5 кв. м, набуті Банком у власність, розташовані на земельній ділянці, площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою іпотекодавець (відповідач-1) користується на праві оренди, на підставі договору оренди від 12.05.2005 № 2933. Відповідні відомості також містяться в п. 1.2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

36. Таким чином, суди попередніх інстанцій установили, що позивач 27.06.2018 набув права власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, загальною площею 1 437, 5 кв. м, розташовану на земельній ділянці площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою попередній власник нерухомого майна користується на праві оренди, на підставі договору оренди від 12.05.2005 № 2933.

37. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій дійшли висновків про відсутність порушеного права позивача в зв`язку з набуттям останнім права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, частину якої відповідач-1 передав у суборенду відповідачу-2 після фактичної заміни сторони орендаря у правовідносинах користування земельною ділянкою, оскільки позивач не довів своїх прав на всю земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004.

38. Відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 120 ЗК України, в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на майно, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Аналогічні положення містить частина 2 статті 377 ЦК України.

39. Укладенню ж договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, передує виділення цієї частини в окрему земельну ділянку (абзац 2 частини 6 статті 120 ЗК України).

40. У наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 907/68/18 наведено такий висновок: "8.9. Перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил. Суди у цій справі не встановили, що належне Позивачу нерухоме майно знаходиться на частині спірної земельної ділянки. В іншому випадку здійсненню правочину, який передбачає набуття права власності на нерухоме майно, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, мало передувати виділення цієї частини в окрему земельну ділянку".

41. Як було зазначено вище, суди встановили, що набуте позивачем майно розташоване на земельній ділянці площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004, яка виділена для розміщення виробничої бази, про що також зазначено у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим, врахувавши принцип співмірності площі земельної ділянки, належної попередньому власнику будівлі, з площею зайнятою будівлею з урахуванням площі, необхідної для її обслуговування, суди дійшли висновку про те, що у позивача наявне право на оформлення права користування земельною ділянко у відповідному розмірі з розробленням та погодженням проєкту відведення. При цьому, взявши до уваги лист відповідача-1 від 31.07.2020 № 10, у якому останній запропонував позивачу передати в суборенду земельну ділянку 0,2 га, на якій розміщена будівля та яка необхідна для обслуговування будівлі, суди попередніх інстанцій вказали, що право відповідача-1 припинилося саме на таку частину земельної ділянки (0,2 га) кадастровий номер: :11:003:0004.

42. Колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що наведені висновки судів попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених у справі обставин, не узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в пункті 40 цієї постанови.

43. Так, дійшовши відповідних висновків, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили обставини справи на предмет набуття позивачем права власності на всю виробничу базу, для розміщення якої надана в оренду земельна ділянка кадастровий номер: :11:003:0004, площею 2,0000 га, чи її частини, а відтак дійшли передчасних висновків про недоведення позивачем порушення його прав, аргументованих переходом до нього прав і обов`язків землекористувача в обсязі та на умовах, що належали попередньому власнику нерухомого майна - відповідачу-1.

44. Суди зазначили, що долучені до матеріалів справи документи свідчать про те, що на спірній земельній ділянці, крім нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, розташовані також інші приміщення щодо яких позивач не надав доказів наявності у нього права власності. Разом з тим, ураховуючи предмет та підстави заявлених позовних вимог, суди не дослідили обставин наявності інших власників нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер: :11:003:0004, не надали оцінки доводам позивача, викладеним у відповіді на відзив на позовну заяву, щодо правового режиму відповідного майна та обставин набуття його у власність іншими особами.

45. Також, суди не встановили обставин щодо поділу спірної земельної ділянки на частини / виділу земельної ділянки в розмірі, необхідному для обслуговування нерухомого майна, що передувало набуттям Банком права власності на предмет іпотеки, та належним чином не врахували наведені висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України (пункт 40 цієї постанови) до правовідносин, пов`язаних із переходом до нового власника нерухомого майна права оренди в тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника, посиланням на які позивач обґрунтував наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

46. З огляду на викладене Суд вважає передчасними висновки судів про недоведення позивачем наявності його порушеного права.

47. Разом з тим, невстановлення судами обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, унеможливлює перевірку судом касаційної інстанції правильності застосування норм матеріального права, а відтак доводи скаржника щодо відсутності висновків Верховного Суду в правовідносинах, що склалися між учасниками справи (пункт 7 цієї постанови), є передчасними. В силу імперативних приписів статті 300 ГПК України Верховний Суд позбавлений можливості самостійно виправити вказані процесуальні недоліки.

48. Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача-1 щодо неподібності правовідносин у наведених скаржником постановах Верховного Суду з правовідносинами у справі, яка розглядається, та необхідності закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України, в тому числі з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 29.09.2021 у справі № 911/2865/20 (ухваленій в подібних правовідносинах), оскільки, (1) з урахуванням викладеного у пункті 26 цієї постанови, враховуючи конкретизоване Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 тлумачення категорії "подібності правовідносин", відповідно до якого на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, а для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими, отже як зазначено вище, правовідносини у справі № 907/68/18 відповідають критеріям подібності; (2) в ухвалі Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 911/2865/20, на яку посилається відповідач-1, відсутнє посилання на справу № 907/68/18, що додатково свідчить про необґрунтованість доводів ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" про необхідність закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України; (3) пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України не був підставою касаційного оскарження у справі № 911/2865/20.

49. Інші доводи скаржника (1) не підпадають під правове регулювання частини 2 статті 287 ГПК України, (2) не мають вирішального значення для вирішення спору або у зв`язку з висновками щодо суті касаційної скарги є передчасними, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку. Крім того, перевірка судом касаційної інстанції правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права можлива за належного встановлення обставин, що мають значення для спору, чого в цій справі, як зазначено вище, зроблено не було.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

51. У зв`язку з наведеним ухвалені у справі постанова суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, а отже їх не можна визнати законними і обґрунтованими.

52. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

53. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини 3 статті 310 ГПК України касаційну скаргу Банку необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції і рішення місцевого господарського суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

54. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

55. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 і рішення Господарського суду Київської області 28.07.2021 у справі № 911/2866/20 скасувати.

3. Справу № 911/2866/20 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил