ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.10.2022м. СумиСправа № 920/491/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участі секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши матеріали справи №920/491/22

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Виробничо-енергетичної компанії "СУМИГАЗМАШ" (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 15, )

за участю третьої особи: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради (40004, м. Суми, вул. Горького, 21)

про визнання трудових відносин припиненими,

За участю представників сторін:

від позивача - Садиков В.В.,

від відповідача - не з`явився,

від третьої особи - не з`явився,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 27.07.2022 провадження у справі №920/491/22 відкрито за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.08.2022, 11:30.

Судове засідання 22.08.2022 не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Соп`яненко О.Ю., згідно ухвали суду від 24.08.2022 у справі №920/491/22 призначено підготовче засідання на 07.09.2022, 12:00.

17.08.2022 третьою особою подано відзив на позовну заяву від 15.08.2022 №14.01-12/3203 з викладенням своєї позиції; просить розглядати справу без участі управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради.

В судовому засіданні 07.09.2022 оголошено перерву до 21.09.2022, 12:00.

Ухвалою суду від 21.09.2022 у справі № 920/491/22 закрито підготовче провадження; призначено розгляд справи по суті на 19.10.2022, 11:00.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством Виробничо-енергетична компанія "СУМИГАЗМАШ" на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 07 червня 2022 року, з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення відомостей про Садикова Василя Васильовича як керівника Приватного акціонерного товариства Виробничо-енергетична компанія "СУМИГАЗМАШ"; також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

17.08.2022 третьою особою подано відзив на позовну заяву від 15.08.2022 №14.01-12/3203 з викладенням своєї позиції; просить розглядати справу без участі управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради.

Відповідач відзив на позов не подав. Ухвали суду були надіслані на електронну адресу відповідача, яка вказана позивачем у позовні заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будь яких заяв, клопотань ним не подано.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника процесу, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

Відповідно протоколу засідання наглядової ради Публічного акціонерного товариства Виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш» (скорочено - ПАТ ВЕК «Сумигазмаш» або «товариство») від 23.02.2015 № 02-15 ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора товариства, про що здійснений запис у трудовій книжці та включено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Відповідно до наказу від 23.02.2015 № 04-к позивач приступив до виконання обов`язків генерального директора ПАТ ВЕК «Сумигазмаш» 23.02.2015 року.

На виконання протокольного рішення між позивачем та відповідачем укладено контракт № 01-15 від 23.02.2015 зі строком дії по 30.11.2015, який відповідно до додаткових угод до нього від 30.11.2015, 08.11.2016, 12.06.2017 та 01.03.2018 продовжував свою дію.

В подальшому, згідно рішення річних загальних зборів акціонерів ПАТ ВЕК «Сумигазмаш» від 27.04.2017 р., оформлених протоколом № 21, проведено зміну типу та найменування з Публічного акціонерного товариства Виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш» у Приватне акціонерне товариство Виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш» (скорочено - ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш»), затверджено відповідні зміни до статуту, затверджено нові внутрішні положення про наглядову раду товариства та генерального директора. Крім того були припинені повноваження попереднього складу членів наглядової ради товариства та обрано новий склад наглядової ради, до якого увійшли: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» від 31.01.2020 № 01-20 повноваження позивача на посаді генерального директора були припинені з 31.01.2020, а з 01.02.2020 позивач був повторно призначений на посаду генерального директора товариства.

На виконання протокольного рішення Наглядової ради ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» від 31.01.2020 між позивачем та підповідачем укладений контракт на управління підприємством № 01/20 від 01.02.2020 зі строком дії по 30.06.2020. Так, в кінцевий день строку дії контракту повноваження позивача та трудові відносини між позивачем та відповідачем припинені не були. Позивач продовжив працювати у товаристві на посаді генерального директора.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2022 року позивач подав заяву про звільнення з посади генерального директора товариства за власним бажанням з 07 червня 2022 року, яку направив за місцем державної реєстрації Товариства, а також всім членам Наглядової ради товариства.

21 травня 2022 року позивачем надіслано вимогу до ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» та голові Наглядової ради товариства про необхідність скликання позачергового засідання Наглядової ради товариства для вирішення питання звільнення позивача з посади генерального директора та обрання нового керівника товариства, яке має відбутись 07 червня 2022 року о 10 год. 00 хв.

Вимога про необхідність скликання позачергового засідання Наглядової ради товариства отримана особисто головою Наглядової ради 28.05.2022 р., а товариством - 21.05.2022 (відповідно до відмітки на поштовому конверті).

Крім того, відповідне оголошення було опубліковано в місцевій газеті «ВАШ ШАНС» 02.06.2022 № 22.

Однак, 07.06.2022 засідання Наглядової ради товариства не відбулось, жодного рішення з питань звільнення позивача з посади генерального директора ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» та обрання нового керівника товариства Наглядовою радою прийнято не було, про що складений відповідний акт. Про причини неявки членів Наглядової ради на засідання або про будь-які інші обставини, які б ускладнили проведення засідання Наглядової ради ні товариство, ні позивач, повідомлені не були.

07 червня 2022 року Товариством було видано наказ № 01-к про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора товариства за власним бажанням з 07.06.2022 р., про що внесений запис в його трудову книжку.

Крім того, позивачем вжито заходи до збереження майна товариства (документів, печатки та товарно-матеріальних цінностей) шляхом їх передачі на відповідальне зберігання на підставі Договору відповідального зберігання майна товариства від 06.06.2022 р., укладеного з ТОВ «АРТТОРГ».

Згідно абзацу другому та третьому частини 1 статті 61 Закону України «Про акціонерні товариства» повноваження члена виконавчого органу припиняються за рішенням наглядової ради, якщо статутом товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу.

Відповідно п. 1.1. статуту відповідача, Приватне акціонерне товариство Виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш» є правонаступником товариства перейменованого у Публічне акціонерне товариство Виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш» з Відкритого акціонерного товариства виробничо-енергетична компанія «Сумигазмаш», яке в свою чергу є правонаступником Сумської товарно-виробничої компанії «Сумиголовпостач», заснованої згідно з рішенням засновника від 28.06.1995 р., пр. №1.

Згідно з п. 2.1 статуту товариство є юридичною особою приватного права за законодавством України.

Згідно з п. 6.1 статуту товариства органами управління товариством є: Загальні збори акціонерів, Наглядова рада, Генеральний директор, Ревізійна комісія.

Відповідно до п. 9.1 Статуту товариства генеральний директор є одноосібним виконавчим органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю. Генеральний директор підзвітний Загальним зборам і Наглядовій раді та організовує виконання їх рішень. Призначає та звільняє з посади Генерального директора Наглядова рада (п. 9.2 Статуту).

Відповідно до абз. 8 п. 8.17 Статуту Товариства обрання (призначення) та припинення повноважень генерального директора відноситься до виключної компетенції Наглядової ради товариства.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу.

Згідно з п. 9.4 статуту Товариства у випадку закінчення строку, на який особа була обрана на посаду генерального директора, і неприйняття Наглядовою радою рішення з цього питання, така особа продовжує виконувати повноваження та функції, а також нести обов`язки Генерального директора до моменту прийняття Наглядовою радою Товариства рішення про припинення повноважень (звільнення) особи з посади Генерального директора та / або обрання (призначення) іншої особи на посаду Генерального директора.

Відповідно пунктам 8.1-8.2 статуту товариства Наглядова рада є органом, що здійснює захист прав акціонерів Товариства, і в межах компетенції контролює та регулює діяльність генерального директора товариства. Порядок роботи членів Наглядової ради та виплати їм винагороди визначається Законом України «Про акціонерні товариства», цим Статутом, Положенням про Наглядову раду, а також цивільно-правовим чи строковим договором (контрактом), що укладається з членом Наглядової ради.

Згідно з п. 8.9 статуту Товариства повноваження члена Наглядової ради дійсні з моменту його затвердження рішенням Загальних зборів.

Відповідно пунктам 8.20-8.21 статуту Товариства засідання Наглядової ради скликаються за ініціативою голови Наглядової ради або на вимогу члена Наглядової ради. Засідання Наглядової ради також скликаються на вимогу Ревізійної комісії, генерального директора, інших осіб, визначених Статутом, які беруть участь у засіданні Наглядової ради.

Згідно з п. 6.1 Положення про Наглядову раду, затвердженого Загальними зборами акціонерів ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» від 27.04.2017 р., пр. № 21 (далі за текстом - Положення) організаційною формою роботи Наглядової ради є чергові та позачергові засідання.

Відповідно до п. 6.4 Положення чергові засідання проводяться не рідше одного разу на квартал.

Крім того пунктом п. 6.6 Положення передбачено, що засідання Наглядової ради скликаються за ініціативою голови Наглядової ради або на вимогу члена Наглядової ради, на вимогу Ревізійної комісії, генерального директора, аудитора, керівника структурного підрозділу, що здійснює функції внутрішнього контролю, а також на вимогу акціонерів, які в сукупності володіють не менше як 5 відсотками голосуючих акцій товариства.

Згідно з п. 6.7-6.8 Положення вимога про скликання позачергового засідання Наглядової ради складається у письмовій формі і подається до товариства або відсилається рекомендованим листом на адресу товариства на ім`я Голови Наглядової ради.

Датою надання вимоги вважається: дата вручення повідомлення під розпис; дата зазначена у відбитку календарного штемпеля поштової організації, що прийняла відправлення від відправника.

Відповідно до п. 6.10 Положення позачергове засідання Наглядової ради повинно бути скликано Головою Наглядової ради не пізніше як через 10 днів після надання відповідної вимоги.

Згідно з п. 6.19 Положення засідання Наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її складу.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Стаття 23 Декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право на працю, вільний вибір роботи, справедливі і сприятливі умови праці та захист від безробіття. У Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права зазначається, що право на працю - це право кожної людини на отримання можливостей заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується. Міжнародно-правові акти про працю підкреслюють неприпустимість примусової праці.

Європейська конвенція про права людини 1959 року, Конвенція № 29 про примусову або обов`язкову працю 1930 року визначають примусову працю як будь-яку роботу або службу, що вимагається від будь-якої особи під загрозою покарання, якщо тільки ця особа не запропонувала добровільні послуги.

Стаття 4 Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод встановлює заборону рабства та примусової праці.

Так, згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. №14-рп/2004, від 16.10.2007 р. №8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Згідно з частиною другою статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно частинам другої, третьої та четвертої 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Згідно абзацу 2 підпункту 2 пункту 8.5. контракту на управління підприємством № 01/20 від 01.02.2020 р, укладеного між позивачем та відповідачем, у випадку, коли вищезгадані причини відсутні, керівник має право у будь-який час залишити посаду та звільнитись (розірвати цей контракт), повідомивши про це Наглядову раду Підприємства не пізніше ніж за два тижні до дати звільнення.

Особливість звільнення директора акціонерного товариства полягає в тому, що в загальному, позасудовому порядку, воно відбувається за рішенням Наглядової ради товариства (виключна компетенція Наглядової ради), яка утворена у ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш». Статутом та внутрішніми положеннями ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» не передбачено можливості звільнення директора будь-яким іншим органом управління товариством, у тому числі загальними зборами акціонерів. Загальні збори акціонерів не проводяться через відсутність необхідного на них кворуму, що засвідчено у звіті про роботу реєстраційної комісії річних загальних зборів акціонерів, складеного незалежною депозитарною установою ТОВ «Сумський фондовий центр». Крім того, рішення про скликання чергових або позачергових загальних зборів знаходяться в сфері компетенції Наглядової ради товариства (пункти 4.2, 4.3 Положення про Загальні збори акціонерів).

У випадку відсутності рішення наглядової ради товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для прийняття рішення, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції, але щодо питань звільнення за власним бажанням керівника товариства з обмеженою відповідальністю, викладені Верховним Судом у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження №61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі №758/1861/18 (провадження №61-491 ІЗсв 18), від 17.02.2021 у справі №390/1449/19, від 17.03.2021 у справі №761/40378/18.

Судом встановлено, що позивачем було дотримано встановленої законодавством процедури звільнення за власним бажанням, а саме: на вимогу ст. 38 КЗпП написано заяву від 18.05.2022 про звільнення з посади директора за власним бажанням, звернення з вимогою до членів Наглядової ради товариства стосовно вирішення питання звільнення позивача з посади генерального директора та обрання нового керівника товариства, яка була отримана головою Наглядової ради та товариством. Проте, у зв`язку з тим, що члени Наглядової ради товариства не проводять засідання, позивач позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений орган ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та згідно з частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути направлений на припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення, відповідати матеріально-правовим способам захисту права.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру. Стаття 8 Конвенції захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом. Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини, необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника ТОВ "Харків-Агро" відноситься до його професійної діяльності та охоплюється поняттям "приватне життя", що підтверджується практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (Постанова від 03.07.2019 року по справі № 520/11437/16-ц).

Враховуючи порушення прав позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що позовні вимоги направлені на припинення трудових правовідносин, а обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» одним із принципів державної реєстрації є принцип об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у ЄДР.

Згідно ст. 7 вказаного закону, ЄДР створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з ЄДР.

Відповідно ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, в ЄДР містяться відомості про керівника юридичної особи.

Крім того, відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Державна реєстрація змін до відомостей та інших реєстраційних дій про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводиться в порядку встановленому ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема пунктом 2 частини 1 передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 частини 5 зазначеної вище статті передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини 1 цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

У свою чергу позивач позбавлений можливості у встановленому законом порядку внести зміни до відомостей про юридичну особу, в частині керівника юридичної особи, здійснивши дії у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", оскільки не є повноважним органом, який приймає рішення про зміну керівника виконавчого органу товариства.

Враховуючи, що трудові відносини між Садиковим В.В. та ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» фактично припинені, тобто позивач не є директором вказаного підприємства, то у відповідності до Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» необхідно внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей стосовно Садикова В.В. як керівника (генерального директора) ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш».

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Враховуючи викладене, позивач довів наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин з ПрАТ ВЕК «Сумигазмаш» у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 07 червня 2022 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, оскільки невирішення питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства Виробничо-енергетична компанія "СУМИГАЗМАШ" - задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством Виробничо-енергетична компанія "СУМИГАЗМАШ" на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 07 червня 2022 року, з внесенням відповідних даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 як керівника Приватного акціонерного товариства Виробничо-енергетична компанія "СУМИГАЗМАШ".

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Виробничо-енергетичної компанії "СУМИГАЗМАШ" (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп) витрат по сплаті судового збору.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 31.10.2022.

Суддя О.Ю. Соп`яненко