РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022Справа № 910/7355/22
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергопрод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс"

про стягнення 257 297,90 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергопрод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" про стягнення 257 297,90 грн, обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на перевезення вантажів № 02/02-051/1 від 08.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 відкрито провадження по справі № 910/7355/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу на електронну адресу, вказану ним у позові.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи.

Також, ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/7355/22 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, а саме: вул. М. Тимошенка, б. 29-Б, літ. А, м. Київ, 04205, однак поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Приписами п. 5 ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

З аналізу статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, вбачається, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі та для вчинення відповідних дій (подання відзиву на позовну заяву) за належною адресою залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 14.04.2021 у справі № 876/74/20.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19).

З огляду на наведене, враховуючи, що судом здійснено необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та про встановлений строк для подання відзиву, а саме, шляхом направлення відповідної ухвали за адресою, зазначеною в ЄДРПОУ, суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи та встановлений йому строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав дійсну можливість ознайомитись з судовими рішеннями щодо нього в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроенергопрод" (Перевізник) укладено договір на перевезення вантажів № 02/02-051/1 (надалі також - договір), згідно з п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, Перевізник бере на себе зобов`язання доставляти автомобільним транспортом довірені йому Замовником вантажі, а саме: сільськогосподарську продукцію (згідно з товарно-транспортної накладної), надалі іменується - Вантаж, з місця відправлення до пункту призначення згідно з підписаними сторонами додатковими угодами до цього договору, та видавати вантаж особі, уповноваженій замовником на одержання вантажу, а Замовник бере на себе зобов`язання сплачувати послуги за перевезення вантажу у розмірі та порядку, передбаченому цим договором.

За приписами пунктів 1.3-.1.5 договору, місце навантаження та вивантаження Вантажу, маршрут, найменування Вантажу, його маса/кількість, вартість, строк навантаження, упакування та строк перевезення (доставки Вантажу) визначаються в Заявці на перевезення вантажу, що підписується Сторонами у вигляді Додаткової угоди до цього Договору.

Надання послуг з перевезення Вантажу підтверджується підписанням Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (надалі іменується - Акт наданих послуг).

Факт прийняття Перевізником Вантажу для перевезення підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

Згідно з п. 4.1 договору, вартість (ціна) послуг з перевезення вантажів включає вартість паливно-мастильних матеріалів та вказується в Додаткових угодах до цього Договору.

Як встановлено у п. 4.2 договору, розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника.

Замовник сплачує Перевізнику 80% від вартості послуг протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту надання Перевізником сканкопій товарно-транспортних накладних.

Остаточний розрахунок, здійснюється Замовником протягом 7 (семи) банківських днів після реєстрації Перевізником у визначеному законодавством порядку відповідної податкової накладної та при умові направлення Перевізником на електронну адресу Замовника наступних документів: рахунків на оплату; актів наданих послуг (згідно реєстрів пункту вивантаження), підписаних Сторонами; додаткових угод та заявок до цього договору, підписаних Сторонами.

Обов`язком Перевізника, згідно з п. 3.1.13 договору, є обов`язок зареєструвати, податкову накладну у ЄДРПН з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної та на повну суму послуг з перевезення вантажу (або передплати за послуги з перевезення) у порядку та строки, визначені Податковим кодексом України.

Суми ПДВ, зазначені в зареєстрованих у ЄДРПН податкових накладних, мають відображатися вподаткових зобов`язаннях декларації з ПДВ Перевізника в тому звітному періоді, у якому були виписані податкові накладні.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підпирання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Сторони підтверджують, що досягли згоди з усіх істотних умов цього Договору. Строк дії цього Договору починає свій перебігу момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2022 року, але у будь-якому випадку до моменту виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором. (п.п. 9.1, 9.2 договору)

У Додатковій угоді № 1 від 08.02.2022 сторони дійшли згоди про таке:

Найменування вантажу: соняшник,

Строк перевезення: з 08 лютого 2022 року по 25 березня 2022 року включно,

Пункт навантаження: Приватне Агро-Виробниче підприємство «Фірма Агро-Клас», с. Юрківка, Запорізька обл.,

Пункт розвантаження: ТОВ «Олсідз Блек Сі», с. Визирка, Одеська обл.,

Кількість Вантажу - 250,000 т + 7-10%,

Нормативні строки навантаження/розвантаження однієї транспортної одиниці: 24 години;

Відповідно до п. 4.1 Договору Вартість (ціна) послуг з перевезення Вантажу, зазначеного у п. 1 цієї Додаткової угоди 1 (одну) тонну становить: 830,00 грн/тн з ПДВ.

Аналогічні умови перевезення сторони погодили у Заявці до договору № 1 від 08.02.2022.

На підтвердження надання послуг з перевезення за договором 24.03.2022 сторонами підписано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 245 829,60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що однак відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати отриманих послуг перевезення, у зв`язку з чим у останнього, з урахуванням зарахування зустрічних однорідних вимог, утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 233 479,04 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідача позивачем заявлено до стягнення 2417,95 грн пені та 21 400,91 грн інфляційного збільшення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 919 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вказаного договору та заявки позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2022 на суму 245 829,60 грн.

У п. 4.2 договору встановлено порядок розрахунків між сторонами, а саме:

- Замовник сплачує Перевізнику 80% від вартості послуг протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту надання Перевізником сканкопій товарно-транспортних накладних.

- Остаточний розрахунок, здійснюється Замовником протягом 7 (семи) банківських днів після реєстрації Перевізником у визначеному законодавством порядку відповідної податкової накладної та при умові направлення Перевізником на електронну адресу Замовника наступних документів: рахунків на оплату; актів наданих послуг (згідно реєстрів пункту вивантаження), підписаних Сторонами; додаткових угод та заявок до цього договору, підписаних Сторонами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальною засадою цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору.

Згідно з частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 Цивільного кодексу України та уклали договір на виконання перевезення вантажів, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись, що свідчить як про реалізацію сторонами свободи договору, так і недопущення порушення умов цього договору.

Таким чином, реалізуючи свою свободу договору сторони вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін, у пункті 4.2. договору погодили порядок виконання зобов`язань з оплати перевезення.

Однак, суд зазначає, що позивачем на надано жодних належних та допустимих доказів в порядку статей 79, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених п. 4.2 договору (а ні направлення відповідачу відповідних документів, а ні реєстрації податкової накладної), з моменту яких розпочинається відлік строку на оплату послуг перевезення.

Отже, зважаючи на наведене, суд зазначає, що строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за договором на момент звернення до суду не настав, отже прострочення не відбулося.

За таких обставин суд доходить висновку, що звернення позивача до суду з даним позовом є необґрунтованим та передчасним, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу суд відмовляє повністю.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення 2417,95 грн пені та 21 400,91 грн інфляційного збільшення також задоволенню не підлягають як похідні вимоги від основної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25.10.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко