ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2022 Справа № 914/1693/18

м.Львів

за позовом: ОСОБА_1 , м.Львів-Винники

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне підприємство побуту, м.Львів

про стягнення вартості частини майна товариства. Ціна позову 9856799,68грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Кравець В.П.

Представники сторін:

Від позивача: Шнир О.Б. адвокат;

Від відповідача: Мацієвська І.В. адвокат,

присутній: Курилич А.Я.

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне підприємство побуту про стягнення вартості частини майна товариства.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду у справі. Так, зокрема, ухвалою суду від 22.09.2022 підготовче засідання відкладено на 06.10.2022.

21.09.2021, за вх.№3031/22, від відповідача поступило клопотання до справи №914/1693/18 про зупинення провадження у справі №914/1693/18 до вирішення справи №914/4018/21 та до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі». Клопотання мотивовано посиланням на п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.

21.09.2022, за вх.№19551/22, від відповідача поступила заява про часткове визнання позову та встановлення порядку виконання рішення, у якій зазначено вимоги:

1. Частково задоволити позов ОСОБА_1 до ТОВ «Будівельно монтажне підприємство побуту» про стягнення вартості частини майна товариства.

2. Стягнути з ТОВ «Будівельно монтажне підприємство побуту» на користь ОСОБА_1 вартість частини майна товариства, що пропорційна сплаченій нею частці - 18,21%, що становить 1 293 565,56 грн.

3. Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

4. Визначити у резолютивній частині рішення прядок виконання Рішення та частково скасувати заходи забезпечення позову, зокрема: відстрочити виконання рішення строком на шість місяців з дня надрання законної сили Рішенням суду, з одночасним скасування забезпечувальних заходів з частини майна Товариства, а саме: заборони вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов`язань, щодо трансформаторної підстанції літ.Ф-1 загальною площею 27,7 кв.м., з відповідними спорудами: пропарочна камера «б» - 240,0 кв.м.. естакада «б'» - 5501,8 кв.м., шляхи «в» - 610 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Зелена, 253 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101); будівель і споруд, воріт, електромережі зовнішнього освітлення, каналізації, котельні, огорожі, пропарочної камери, прохідної, силової кабельної лінії, трансформаторної підстанції, шляхів і площадок, адміністративного корпусу та іншого майна за адресою м. Львів, вул.Зелена, 253, що належить Товариству.

5. У випадку якщо суд визначить за неможливе часткове скасування вжитих заходів забезпечення позову просимо: розстрочити його виконання строком на 12 місяців шляхом сплати заборгованості рівними частинами по 107797,13 грн.».

05.10.2022, за вх.№20614/22, від позивача поступило заперечення щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

06.10.2022, за вх.№20657/22, від відповідача поступила заява щодо заперечень представника позивачки на клопотання про зупинення провадження у справі.

В судове засідання 06.10.2022 представник позивача з`явився, заперечив проти клопотань відповідача про зупинення провадження у справі та по часткове визнання позову.

В судове засідання 06.10.2022 представник відповідача з`явився, підтримав клопотання (вх.№3031/22 від 21.09.2022) про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №914/4018/21 та заяву (вх.№19551/22 від 21.09.2022) в частині вимог про визнання позову (п.п.1,2,3 заяви). А в частині вимог про встановлення порядку виконання рішення; відстрочення виконання рішення, скасування заходів забезпечення; розстрочення виконання рішення (п.п.4,5 заяви), то представник відповідача зазначив, що їх розгляд є доцільним при ухваленні рішення у даній справі.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№3031/22 від 21.09.2022), заслухавши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про неможливість зупинення провадження у справі.

При цьому, суд керувався таким.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Справа № 914/1693/18 перебуває на стадії розгляду по суті (24.08.2022 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті).

Відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі з підстави, визначеної п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Згідно приписів частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі на стадії розгляду справі по суті, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу, тобто зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті виключає підставу передбачену п.5 ст. 277 ГПК України на яку покликається відповідач у поданому клопотанні.

В контексті викладеного, враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, після початку розгляду справи по суті суд має право зупинити провадження у справі виключно з підстав, встановлених пунктами 1-31 ч. 1 ст. 227 та п. 1 ч. 1 ст. 228 ГПК України, які розширеному тлумаченню не підлягають, отже у суду відсутні процесуально-правові підстави для зупинення провадження у даній справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Таким чином, на стадії розгляду справи по суті у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі № 914/1693/18 до розгляду справи № 914/4018/21.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ "Будівельно-монтажне підприємство побуту (вх.№3031/22 від 21.09.2022) про зупинення провадження у справі .

Розглянувши заяву відповідача про часткове визнання позовних вимог, то суд зазначає, наступне.

Виходячи з положень Процесуального закону особа яка вважає, що її право або законний інтерес порушені має право звернутися за захистом таких до суду шляхом подання позову.

Отже позов в процесуальному сенсі звернення до суду першої інстанції вимога про захист своїх прав та інтересів.

Позов у матеріальному сенсі право на задоволення свої позовних вимог.

Елементи позову його структурні складові, які сукупно визначають його зміст: предмет позову та підстави позову.

Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову це факти які обгрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Згідно зі статтею 14 ГПК України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 15.05.2019 у справі № 923/565/18.

Частиною 4 ст. 191 ГПК України визначено, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту заяви про визнання позову , стверджуючи про визнання позову в частині відповідач поряд з цим заперечує обставини, на яких грунтуються позовні вимоги позивача.

До прикладу: покликаючись на те, що учасник про свій вихід повинен в належний спосіб повідомити Товариство, чого не було зроблено Позивачкою, оскільки ТОВ «БМПП» так і не отримало оригіналу нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства від 09.11.2016 року відповідач при таких обставинах стверджує, що визнає частково позов.

Однак, за наведеної відповідачем обставини визнання ним позову (в частині) суперечить не лише нормам матеріального права, але й процесуального, оскільки, виходячи з тверджень відповідача спору між сторонами на момент звернення з позовом до суду не існувало.

З такими доводами відповідача не погоджується позивач.

За наведеного встановлення фактичних обставин у справі має відбуватись на підставі оцінки доказів в порядку ст.86 ГПК України. У випадку, якщо суд дійде висновку, що станом на момент звернення з позовом до суду не існувало порушеного права позивача чи його законного інтересу, то в позові слід відмовити.

За таких обставин, прийняття судом часткового визнання позову відповідача суперечитиме Закону та порушуватиме права чи інтереси позивача у справі.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що визнання позову по своїй суті є визнанням відповідачем змісту позовних вимог, тобто предмету та підстав.

Проаналізувавши заяву відповідача в частині визнання позову, суд приходить до висновку, що відповідач не погоджується з низкою обставин, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги позивача, що нівелює можливість прийняття судом часткове визнання відповідачем позову, в розумінні ч.4 ст.191 ГПК України.

Таким чином, суд вбачає підстави для відмови відповідачу у прийнятті часткового визнання позов та є наслідком продовження судового розгляду

Керуючись ст.191, ч.3 ст.195, ст.ст.227, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача від 21.09.2022 (вх.№3031/22 від 21.09.2022) про зупинення провадження у справі.

2. Відмовити у прийнятті часткового визнання Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне підприємство побуту позову.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя Кітаєва С.Б.