ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Справа№ 911/1047/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Приходько Я.М. за ордером;

від відповідача: Дзюбенко С.М. за довіреністю;

від третьої особи: Коведа О.І. самопредставництво;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційні скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"

на рішення господарського суду Київської області від 29.09.2021 (повний текст рішення складено 13.10.2021)

у справі № 911/1047/21 (суддя Грабець С.Ю.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" (далі - відповідач) та, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило стягнути 1 345 671,87 грн, у тому числі: 1 160 858,34 грн основного боргу, 100 127,52 грн пені, 23 212,32 грн - три проценти річних та 61 473,69 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - третя особа, РВ ФДМУ) та відповідачем було укладено договір оренди №2291 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, відповідно до якого відповідачу було надано в оренду приміщення у Міжнародному аеропорту "Бориспіль" для розміщення офісних та допоміжних приміщень, балансоутримувачем якого є позивач, і відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату в пропорції 70% х 30% до Державного бюджету та балансоутримувачу. Однак, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим за період з березня 2020 року по червень 2020 року та з жовтня 2020 року квітень 2021 року утворився борг в сумі 1 160 858,34 грн, на який позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати коштів.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що він здійснює господарську діяльність в сфері обслуговування повітряних суден, пасажирів та багажу, що прибувають чи відправляються з аеропорту "Бориспіль"; приміщення, надані в оренду розташовані в межах пункту пропуску через державний кордон; з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин і згідно Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (надалі - Постанова КМУ №611) нарахування орендної плати за договором повинно здійснюватись в розмірі 50%; орендна плата нараховувалась орендодавцем і сплачувалась відповідачем у вказаному розмірі, про що повідомлявся позивач; позивач не виконав це рішення орендодавця і продовжує нараховувати орендну плату у повному обсязі; у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 нарахування не повинно здійснюватись, оскільки позивач у вказаний період припинив обслуговування пасажирів в пасажирському терміналі "D", де знаходяться орендовані приміщення, і перевів обслуговування рейсів до терміналу "F", тому відповідач тимчасово призупинив свою господарську діяльність у терміналі "D"; орендовані приміщення знаходяться в контрольованій зоні, тому фактичне закриття пункту пропуску через державний кордон, в межах якого знаходяться приміщення, їх використання у господарській діяльності було неможливим, що також підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України від 28.07.2020, тому загальна сума надмірно нарахованої орендної плати за цей період становить 318535,46 грн; існує стала судова практика відносно застосування Постанови КМУ №611; між сторонами відсутній договір у письмовій формі про забезпечення виконання зобов`язань неустойкою; мало місце прострочення кредитора (орендодавця), який не відреагував на листи відповідача щодо звільнення від орендної плати; нарахування інфляційних втрат на суму орендної плати є неправомірним.

Третя особа у письмових поясненнях повідомила, що нею, на підставі заяви орендаря, було прийнято наказ від 05.11.2020 №710, яким вирішено здійснювати відповідачу нарахування орендної плати в розмірі 50% з дати встановлення карантину і станом на 26.04.2021 заборгованість з орендної плати відсутня.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29 вересня 2021 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки) позов задоволено частково.

З товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" стягнуто на користь державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 0,07 грн основного боргу, 13 420,21 грн пені, 3 095,66 грн - три проценти річних, 149,50 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, 249,98 грн витрат на сплату судового збору.

Відмовлено в іншій частині позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 1 160 858,27 грн основного боргу, 86 707,31 грн пені, 20 116,66 грн - 3% річних, 61 324,19 грн інфляційних нарахувань та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно правових позицій Верховного Суду України (постанови від 18.03.2015 у справі №3-19гс15, від 29.03.2017 у справі №916/1689/15) та Верховного Суду (постанова від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г) чинним законодавством, що регулює відносини оренди майнових комплексів державних підприємств, не передбачено положень про зміну розмірів орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору і до моменту внесення змін до договору, тому орендар зобов`язаний сплачувати оренду плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди; ані Постанова КМУ №611, ані Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, затверджений Постановою КМУ від 03.06.2020 №483, не можуть змінювати або встановлювати інший, ніж визначений Законом, порядок внесення змін до господарських договорів; Постановою КМУ №611 не визначено окремого порядку щодо звільнення орендарів від орендної плати та/або нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати, а тому мають застосовуватись загальні положення щодо зміни істотних умов договору, визначені Законом; розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін договору, позивача і Міністерства інфраструктури України, з обов`язковим укладанням письмового договору, а такі зміни сторонами договору не вносились.

Також не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 0,07 грн. основного боргу; 13 420,21 пені; 3 095,66 грн. трьох процентів річних; 149,50 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 249,98 грн. витрат на сплату судового збору. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 відповідач не використовував орендовані приміщення і третя особа звільняла інших орендарів від орендної плати саме з підстав тимчасового закриття пункту пропуску через державний кордон; закриття пункту пропуску та відсутність пасажирів не дозволяли відповідачу здійснювати діяльність з обслуговування пасажирів; суд необґрунтовано відхилив посилання відповідача на необхідність зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 60 436,52 грн; позивач не є стороною договору, тому відсутні підстави для нарахування пені на користь позивача; мало місце прострочення кредитора (орендодавця), який не відреагував на листи відповідача щодо звільнення від орендної плати. Також зазначив орієнтовний розрахунок судових витрат в суді апеляційної інстанції - 30 000 грн на професійну правничу допомогу та 8022,23 на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Розгляд апеляційних скарг позивача та відповідача було об`єднано у одне провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити рішення в оскаржуваній позивачем частині без змін, посилаючись на те, що застосування положень Постанови КМУ №611 не потребують внесення змін до договору в частині розміру орендної плати, що підтверджується правовими позиціями Верховного Суду (постанова у справі №910/13397/20); позивач ігнорує положення Постанови КМУ №611 та рішення третьої особи щодо нарахування орендної плати за майно, тому апеляційна скарга носить безпідставний характер.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача вказує, що Постанова КМУ №611 не поширює свою дію на договір, борг за яким є предметом даного спору, оскільки орендна плата за договором не була розрахована відповідно до Методики від 04.10.1995 №786, а була визначена за результатами конкурсу.

Також позивачем були подані письмові пояснення, у яких він, заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідача, вказує, що обмеження регулярних пасажирських рейсів та переведення обслуговування рейсів до іншого терміналу не позбавляє відповідача права доступу до орендованого приміщення та його використання.

Третя особа подала письмові пояснення, у яких вказала, що наказом від 05.11.2020 №710 відповідачу встановлено нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків і станом на 21.02.2022 заборгованість перед державним бюджетом відсутня.

Представником відповідача була подана заява щодо судових витрат, в якій він вказує, що докази витрат будуть подані протягом п`яти днів з дня прийняття постанови суду.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 20 вересня по 06 жовтня 2022 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі позивача, просив її задовольнити, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі відповідача, просив її задовольнити, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив врахувати письмові пояснення.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27 вересня 2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг", як орендарем, було укладено договір оренди №2291 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (далі - договір), згідно з умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - частину приміщення №427, площею 102,00 кв.м., розташоване на першому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578); частину приміщення №427, площею 50,00 кв.м., розташоване на першому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578); частину приміщення №358, площею 54,30 кв.м., розташоване на другому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578), які розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт (далі - майно), та перебувають на балансі державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач).

Згідно з п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою розміщення офісних та допоміжних приміщень.

Відповідно до п. 2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору та підписання акту приймання-передавання майна.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що обов`язок щодо складання акта приймання - передавання при укладенні договору покладається на орендодавця.

Згідно з п. 3.1 договору, орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2019 року 322 000 грн (триста двадцять дві тисячі грн.) 00 коп.

Відповідно до п. 3.2 договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "Призначення платежу" за зразком, наведеним у п. 11 договору).

Згідно з п. 10.1 договору цей договір діє з 27 вересня 2019 р. до 11 червня 2034 р. включно.

На виконання умов договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування наступне нерухоме майно - частину приміщення №427, площею 102,00 кв.м., розташоване на першому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578); частину приміщення №427, площею 50,00 кв.м., розташоване на першому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578); частину приміщення №358, площею 54,30 кв.м., розташоване на другому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. №47578), які розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту передачі-приймання орендованого майна від 28.10.2019.

Для оплати орендної плати за користування майном у період з березня 2020 року по червень 2020 року та з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, позивач виставив відповідачу відповідні рахунки фактури разом з відповідними актами приймання-здачі виконаних послуг:

1) рахунок-фактура за березень 2020 року від 31.03.2020 № 76/579 на суму 395311,60 грн, з яких 164713,17 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 230598,43 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020 на суму 395311,60 грн, строк оплати рахунку 15.04.2020;

2) рахунок-фактура за квітень 2020 року від 30.04.2020 № 76/679/ на суму 398474,09 грн, з яких 166030,87 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 232443,22 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020 на суму 398474,09 грн, строк оплати рахунку 15.05.2020;

3) рахунок-фактура за травень 2020 року від 31.05.2020 №76/901 на суму 399669,52 грн, з яких 166528,97 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 233140,55 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.05.2020 на суму 399669,52 грн, строк оплати рахунку 15.06.2020;

4) рахунок-фактура за червень 2020 року від 30.06.2020 №76/1177 на суму 400468,85 грн, з яких 166862,02 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 233606,83 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2020 на суму 400468,85 грн, строк оплати рахунку 15.07.2020;

5) рахунок-фактура за жовтень 2020 року від 31.10.2020 № 76/1977 на суму 403248,82 грн, з яких 168020,34 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 235228,48 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020 на суму 403248,82 грн, строк оплати рахунку 15.11.2020;

6) рахунок-фактура за листопад 2020 року від 30.11.2020 №76/2149 на суму 408491,05 грн, з яких 170204,60 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 238286,45 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2020 на суму 408491,05 грн, строк оплати рахунку 15.12.2020;

7) рахунок-фактура за грудень 2020 року від 31.12.2020 №76/2372 на суму 412167,48 грн, з яких 171736,45 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 240431,03 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2020 на суму 412167,48 грн, строк оплати рахунку 15.01.2021;

8) рахунок-фактура за січень 2021 року від 31.01.2021 №76/292 на суму 417525,65 грн, з яких 173969,02 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 243556,63 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.01.2021 на суму 417525,65 грн, строк оплати рахунку 15.02.2021;

9) рахунок-фактура за лютий 2021 року від 28.02.2021 №76/561 на суму 421700,90 грн, з яких 175708,71 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 245992,19 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 28.02.2021 на суму 421700,90 грн, строк оплати рахунку 15.03.2021;

10) рахунок-фактура за березень 2021 року від 31.03.2021 №76/879 на суму 428869,82 грн, з яких 178695,76 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 250174,06 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2021 на суму 428869,82 грн, строк оплати рахунку 15.04.2021.

11) рахунок-фактура за квітень 2021 року від 30.04.2021 №76/1056 на суму 431871,91 грн, з яких 179946,63 грн (30%) підлягають до сплати на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 251925,28 грн в держбюджет та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2021 на суму 431871,91 грн, строк оплати рахунку 15.05.2021.

Позивач вказує, що відповідач вказані рахунки - фактури та акти приймання - здачі виконаних послуг згідно з договору оренди отримав, що підтверджується реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів за період надання послуг.

Всього, за доводами позивача, за вказаний період відповідач повинен був сплатити 4 517 799,69 грн, з яких до сплати саме позивачу підлягало 1 882 416,54 грн, однак, за твердженнями позивача, відповідач орендну плату сплатив не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість.

16 грудня 2020 року позивач направив відповідачу претензію від 15.12.2020, в якій вимагав оплатити заборгованість за період з березня 2020 року по червень 2020 року в загальній сумі 605 688,42 грн, яка залишена відповідачем без виконання.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 981 537,15 грн за період з березня 2020 року по червень 2020 року та з жовтня 2020 року по лютий 2021 року, пеню в сумі 46 555,10 грн, три проценти річних у сумі 16910,41 грн та 38 378,33 грн інфляційних втрат коштів.

Також позивач вказував, що орендну плату за липень-вересень 2020 року відповідач оплатив в повному обсязі, згідно виставлених позивачем рахунків.

В процесі розгляду справи позивачем була подана заява про зміну предмету позову, яку суд першої інстанції оцінив як заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою позивач додатково включив заборгованість за березень-лютий 2021 року та просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 1 160 858,34 грн, пеню в сумі 100 127,52 грн, 23 212,32 грн трьох процентів річних та 61 473,69 грн інфляційних втрат коштів.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи про виникнення форс-мажорних обставин, які підтверджуються сертифікатами Торгово-промислової палати України, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів та закриттям пунктів пропуску через державний кордон і терміналу "D", в якому розміщені орендовані приміщення, тому, за його доводами, наявні підстави для звільнення від орендної плати на підставі статті 762 Цивільного кодексу України та зменшення розміру орендної плати до 50% відповідно до положень Постанови КМУ №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Так, за доводами відповідача, на підставі Постанови КМУ №611 і листа орендодавця від 30.11.2020 №50.02.02-4802 нарахування орендної плати в період дії карантину повинно здійснюватися в розмірі 50%, у зв`язку із чим він сплачував оренду плату саме в такому розмірі та відшкодовував витрати позивача на утримання майна, а позивач безпідставно нараховував орендну плату в розмірі 100%, а у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 нарахування орендної плати (в розмірі 318535,46 грн) не повинно було здійснюватись, оскільки позивач припинив обслуговування пасажирів у терміналі "D", тому відповідач тимчасового призупинив свою господарську діяльність у вказаному терміналі і не міг використовувати орендовані приміщення.

На підтвердження вказаних доводів відповідачем були надані наступні документи: сертифікати на здійснення діяльності у сфері цивільної авіації; наказ позивача від 04.03.2019 "Про межі території пункту пропуску"; схеми меж пропуску у терміналі "D"; рішення від 25.03.2019 та від 27.05.2020 про можливість розміщення підприємства в пункті пропуску через державний кордон України; лист РВ ФДМУ від 30.11.2020 щодо нарахування відповідачу орендної плати на період дії карантину у розмірі 50%; лист позивача від 22.02.2021 щодо неможливості застосування знижки без укладання додаткового договору до договору оренди; платіжні доручення про сплату орендної плати у спірні періоди; договір із позивачем від 02.03.2020 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг; платіжні доручення на оплату комунальних послуг; роздруківку з сайту позивача щодо режиму роботи аеропорту; лист позивача від 12.06.2020 про доступ до терміналу "D"; наказ відповідача від 18.03.2020 про тимчасове зупинення господарської діяльності в терміналі "D"; наказ відповідача від 06.04.20202 про простій з 07.04.2020 до 14.06.2020; сертифікат Торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин №1219/05-4 від 28.07.2020 року; листи відповідача від 16.03.2020 і від 15.06.2020 відповідачу і третій особі щодо звільнення від орендної плати; листи відповідача щодо зауважень до актів приймання-передачі виконаних послуг.

Третя особа у письмових поясненнях повідомила, що нею, на підставі заяви орендаря та Постанови КМУ №611, було прийнято наказ від 05.11.2020 №710 "Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину", яким вирішено здійснювати відповідачу нарахування орендної плати в розмірі 50% з дати встановлення карантину і станом на 26.04.2021 заборгованість з орендної плати відсутня, що підтверджується витягом з Інформаційної пошукової системи "Етап-оренда".

Позивач, спростовуючи доводи відповідача про неможливість користування приміщеннями, надав договір від 12.02.2016 про оформлення та видачу перепусток, лист відповідача від 11.02.2020 з переліком працівників для оформлення перепусток та відомості з Системи контролю та управління доступом, згідно якої 401 працівник відповідача з 30.04.2020 по 21.06.2020 проходили пункти догляду у пасажирському терміналі "D" (за попередній період інформація не надана, оскільки зберігається на сервері протягом року).

Крім цього, в процесі розгляду відповідач вказав, що ним 07.05.2021 була надіслана позивачу заява щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій вказано, що він має переплату в розмірі 302844,21 грн (по платежам за липень, серпень, вересень і грудень) та борг в сумі 60436,52 (по платежам за частину березня і червня), тому повідомляє про зарахування частини зобов`язання позивача з повернення переплати в рахунок оплати боргу перед позивачем.

Позивач, у свою чергу, вказав, що листом від 02.06.2021 він не погодився із зарахуванням зустрічних вимог, оскільки додаткова угода до договору щодо нарахування 50% знижки до нього не надходила, дебіторська заборгованість становить 1 160 858,34 грн, яка є предметом судового спору, а основною умовою для припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що у період з 12.03.2020 (початок встановлення карантину) до квітня 2021 року (кінцевий період, заявлений у позові) орендна плата підлягала нарахуванню та сплаті у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати, також відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати у період з 18.03.2020 по 14.06.2020, тому, здійснивши перерахунок орендної плати, яка підлягала сплати та яка була фактично сплачена, суд стягнув з відповідача 0,07 грн основного боргу, 13 420,21 грн пені, 3 095,66 грн - три проценти річних, 149,50 грн інфляційних втрат коштів.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між позивачем та відповідачем у даній справі виникли на підставі договору оренди №2291 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27.09.2019, який за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі статтею 759 ЦК України, встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), яка кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 287 ГК України, передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є державною власністю є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Отже, відповідно до наведених положень ЦК України, ГК України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" сторонами договору (оренди) з відповідними правами та обов`язками є: наймодавець (орендодавець) - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та наймач (орендар) - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг".

Частинами 1, 4 статті 286 ГК України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Отже, позивач, як балансоутримувач державного майна, що передано в оренду відповідачу, має право на отримання 30% від визначеної договором орендної плати.

Однак, 11.03.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, якою установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Постановою КМУ №611 врегульовані деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

При цьому пунктом 2 цієї Постанови, доручено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї Постанови починаючи з дати встановлення карантину.

У додатку 2 до Постанови КМУ №611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50%, зокрема, ними є орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Згідно умов договору майно передано відповідачу для розміщення офісних та допоміжних приміщень, отже, на нього поширюються положення додатку 2 до Постанови КМУ №611.

У матеріалах справи міститься наказ РВ ФДМУ №710 від 05.11.2020, яким, на виконання п.2 Постанови КМУ №611, погоджено відповідачу нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснювати у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати, у тому числі за договором оренди №2291 від 27.09.2019.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом розглядався ряд спорів за позовами Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення заборгованості з орендної плати та у постановах від 26.06.2021 у справі №910/13397/20 та від 20.10.2021 у справі №911/3067/20 сформовані правові позиції щодо застосування положень Постанови КМУ №611, згідно яких:

- за змістом пункту 1 додатку № 2 до Постанови КМУ № 611 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів;

- відповідач як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №611, має право на зниження орендної плати на 50 відсотків;

- відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину;

- з огляду на положення Постанови КМУ №611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати;

- за договором оренди орендодавцем державного майна є РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже, забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець;

- оскільки Постанова КМУ №611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди, цією постановою не вимагається;

- позивач не є ні стороною договору оренди, ні власником державного майна, а лише як балансоутримувач майна отримує визначену орендодавцем у договорі частину орендної плати. У зв`язку з чим позивач, не маючи жодного стосунку до правовідносин сторін за договором, не уповноважений визначати порядок нарахування орендної плати. Такі повноваження має виключно власник майна та сторона договору оренди. Тобто, у даному випадку позивач штучно створив спір щодо розміру належної до сплати наймачем орендної плати, всупереч волевиявленню як органу управління - Кабінету Міністрів України, який встановив порядок нарахування орендної плати у спірний період.

При розгляді даної справи судом першої інстанції вірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг", як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення на території аеропорту офісних і допоміжних приміщень, має право на зниження орендної плати до 50% стосовно орендованого майна.

Доводи позивача про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення Постанови КМУ №611, оскільки орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, а не на підставі Методики розрахунку орендної плати, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки орендодавцем було прийняте рішення про зменшення орендної плати відповідачу.

Також відхиляються посилання позивача на необхідність укладання додаткової угоди, оскільки вказані доводи суперечать наведеним правовим позиціям Верховного Суду.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі №3-19гс/15 (№14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012), від 29.03.2017 у справі №916/1689/15 та постанову Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г є необґрунтованими, а вказані справи не є релевантним з даним предметом спору, оскільки під час вирішення вказаних справ не існували обставини, які наявні за спірним предметом спору щодо зменшення розміру орендної плати за користування державним майном на період дії карантину.

За таких обставин є юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що належною до нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата у розмірі 30%, розрахована відповідно до умов договору, із зменшенням її з 12.03.2020 до 50% відповідно до положень Постанови КМУ №611 та наказу РВ ФДМУ №710 від 05.11.2020.

Так, згідно розрахунку, зробленого судом першої інстанції, за користування відповідачем майном у березні 2020 року сплаті підлягала орендна плата в сумі 111 579,93 грн. (58 446,63 грн. + 53 133,30 грн.); у квітні 2020 року, - 83 015,44 грн.; у травні 2020 року, - 83 264,49 грн.; у червні 2020 року, - 83 431,01 грн.; у липні 2020 року, - 82 930,43 грн.; у серпні 2020 року, - 82 764,57 грн.; у вересні 2020 року, - 83178,39 грн.; у жовтні 2020 року, - 84 010,17 грн.; у листопаді 2020 року, - 85 102,30 грн.; у грудні 2020 року, - 85 868,23 грн.; у січні 2020 року, - 86 984,51 грн.; у лютому 2020 року, - 87 854,36 грн.; у березні 2020 року, - 89 347,88 грн.; у квітні 2020 року, - 89 973,32 грн., всього 1 219 305,03 грн.

У той же час, у спірний період відповідачем оплата здійснювалась з порушенням встановленого договором строку та не в повному обсязі, а саме в загальній сумі 1 219 304,95 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6740 від 14.08.2020 року, на суму 165 860,85 грн.; №6962 від 15.09.2020 року, на суму 165 529,13 грн.; №7096 від 15.10.2020 року, на суму 166 356,77 грн.; №7049 від 13.11.2020 року, на суму 84 010,17 грн.; №7030 від 24.11.2020 року, на суму 58 446,61 грн.; №7162 від 15.12.2020 року, на суму 85 102,30 грн.; №11 від 29.12.2020 року, на суму 53 970,83 грн.; №7381 від 15.01.2021 року, на суму 85 868,22 грн.; №7657 від 15.02.2021 року, на суму 86 984,52 грн., а також банківськими виписками по рахунку позивача за березень 2021 року, на суму 87 854,36 грн.; за період з 01.04.2021 року до 26.04.2021 року, на суму 89 347,88 грн., та травень 2021 року, на суму 89 973,31 грн.

Отже, заборгованість на час прийняття рішення становила 0,07 грн, тому позов в частині стягнення суми основного боргу підлягає частковому задоволенню.

Доводи відповідача про наявність підстав для звільнення його від сплати орендної плати у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідач не був обмежений у можливості використання орендованого майна, а обмеження пасажирських авіаперевезень не позбавляло відповідача права доступу до орендованого майна та його використання, що, зокрема, підтверджується відомостями з Системи контролю та управління доступом.

З наданого відповідачем сертифікату Торгово-промислової палати, як вірно відзначив місцевий господарський суд, вбачається, що наведені у ньому обставини свідчать про неможливість ведення господарської діяльності, для якої орендувалось майно, а не про перешкоди у користуванні ним. Однак, дія форс-мажорних обставин не звільняє відповідача від виконання зобов`язання щодо сплати орендних платежів.

Щодо посилань відповідача на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, то вказані доводи також є безпідставними, оскільки зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку, а позивач заперечував проти зарахування, посилаючись на відсутність у відповідача переплати.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом в постановах у справах №908/3039/16 від 24.01.2018 року, №910/13205/17 від 05.04.2018 року, №910/6781/17 від 25.04.2018 року, №916/4933/15 від 25.07.2018 року, №910/21652/17 від 22.08.2018 року, №910/21648/17 від 11.09.2018 року, №910/23246/17 від 11.10.2018 року, №914/163/14 від 13.11.2018 року, №918/539/18 від 02.04.2019 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснював орендну плату з порушенням встановлених договором строків.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Вказаною умовою договору спростовуються доводи відповідача про відсутність у позивача права нарахування пені за порушення строків сплати орендної плати.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем були нараховані і заявлені до стягнення 100 127,52 грн пені, 23 212,32 грн - три проценти річних та 61 473,69 грн інфляційних втрат коштів, однак, враховуючи встановлений розмір орендної плати, який підлягав сплаті, та дати здійснення відповідачем платежів, суд першої інстанції, згідно детального розрахунку, наведеного у рішенні та перевіреного судом апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що стягненню підлягають 13 420,21 грн пені, 3 095,66 грн три проценти річних та 149,50 грн інфляційних втрат коштів, тому ці вимоги також підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін, повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Київської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційних скарг, покладаються на їх заявників.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 29 вересня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.10.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук