ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31 жовтня 2022 рокуСправа № 921/533/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-2017» б/н від 27.10.2022 (вх. №7070 від 27.10.2022) про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-2017», вул. Івана Франка, буд. 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область

до відповідача 1 Фізичної особи - підприємця Білоуса Олександра Володимировича, АДРЕСА_1

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий -Колос-2022», вул. Тернопільська, буд. 60, корп. Е, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область

про визнання права власності на ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область; визнання фіктивним та недійсним з моменту укладення Договору відповідального зберігання від 16.08.2022

Без виклику повноважних представників

Встановив:

27.10.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-2017» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів: 1 - Фізичної особи - підприємця Білоуса Олександра Володимировича; 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий -Колос-2022», про визнання права власності на ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область; визнання фіктивним та недійсним з моменту укладення Договору відповідального зберігання від 16.08.2022, укладений між ТОВ "Золотий-Колос-2022" та Фізичною особою-підприємцем Білоусом О. В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зернові культури, на які воно просить визнати право власності, є зібраним Товариством з обмеженою відповідальністю «Лан -2017» у червні-липні 2022 року урожаєм, однак у Договорі відповідального зберігання від 16.08.2022 інша особа безпідставно вказала себе власником даного майна. Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 234, 316, 317, 319, 321, 392 Цивільного кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022 головуючим суддею для розгляду справи №921/533/22 визначено суддю Гирилу І. М.

Окрім того, одночасно із зазначеним вище позовом ТзОВ "Лан-2017" подано заяву б/н від 27.10.2020 про забезпечення позову. Зокрема, заявник просить суд:

- накласти арешт на ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область;

- передати арештовані ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область, на відповідальне зберігання директору ТОВ "Лан -2017"Азаровій В. А.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник стверджує, що в ході здійснення сільськогосподарської діяльності Товариство засіяло пшеницю, ячмінь озимий та ярий на 53,79 га землі. У червні-липні 2022 року ТзОВ «Лан-2017» зібрало близько 400 тонн урожаю. Після збору весь урожай був поміщений на склад Товариства, який знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, буд. 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246). Зібраний у 2022 році урожай ТзОВ «Лан-2017» не відчужувало, не продавало жодним контрагентам.За період з 01.06.2022 по 26.10.2022 на рахунок Товариства надійшли кошти лише від ПрАТ «Оболонь» за продаж ячменю пивоварного врожаю 2021 року. В підтвердження наведеного до позовних матеріалів долучено банківську виписку з рахунку ТзОВ «Лан-2017» за період з 01.06.2022 по 26.10.2022 та відповідні видаткові накладні. В підтвердження обставин щодо зібрання урожаю 2022 року ТзОВ «Лан-2017» до позовних матеріалів також долучено Договір про організацію збору урожаю б/н від 15.06.2022, акт приймання наданих послуг від 19.09.2022 та заяву свідка.

Заявник зазначає, що єдиним учасником ТзОВ «Лан-2017», який володіє 100 % акцій, є ОСОБА_1 . Однак, в період з 21.06.2022 по 07.09.2022 директором Товариства був призначений ОСОБА_2 . Оскільки останній, за твердженням позивача, вчиняв дії, які суперечать інтересам Товариства, з 08.09.2022 ОСОБА_2 був тимчасово відсторонений від виконання обов`язків директора, а 01.10.2022 остаточно звільнений.

Поряд із цим, 16.09.2022 за заявою ОСОБА_3 було відкрите кримінальне провадження, у якому вона визнана потерпілою та за наслідками ознайомлення з матеріалами якого довідалася, що за час перебування на посаді директора Товариства ОСОБА_2 01.08.2022 уклав низку фіктивних договорів. Зокрема, з ТзОВ «Золотий-Колос-2022» укладено договір оренди об`єкта нерухомості - комплексу будівель фруктового саду загальною площею 1 633, 6 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246), який на сьогодні є предметом розгляду та дослідження як у кримінальному провадженні, так і у господарському судочинстві.

Окрім того, заявник стверджує, що за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_1 довідалась про те, що протиправні дії групи осіб, які перебувають у злочинній змові, стосуються також і зібраного ТзОВ «Лан-2017» у 2022 році урожаю. Зокрема, в матеріалах справи містилася копія укладеного між ТзОВ «Золотий -Колос-2022» та ФОП Білоусом О.В. Договору про відповідальне зберігання від 16.08.2022. За умовами останнього, Білоус О.В. передав на відповідальне зберігання ТзОВ «Золотий -Колос-2022» ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн. Адресою зберігання вказано саме склад ТзОВ «Лан-2017»: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область. При цьому ФОП Білоус О. В. в рамках кримінального провадження жодних доказів з приводу походження у нього зерна не надав.

Враховуючи усе наведене вище, заявник стверджує, що оспорюваний Договір відповідального зберігання є фіктивним, укладеним між відповідачами з метою відібрання зерна у позивача.

Повідомляє, що в рамках кримінального провадження ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду від 27.09.2022 був накладений арешт на зерно та інше майно ТзОВ «Лан-2017», у тому числі за клопотанням директорки товариства ОСОБА_1 до слідчого, у зв`язку із тим, що представники ТзОВ «Золотий -Колос-2022» не допускали її до майна товариства, унеможливлювали її перебування на території. Однак, 27.10.2022 Тернопільський апеляційний суд вказаний арешт скасував.

На переконання заявника, лише задоволення заяви про забезпечення позову шляхом арешту зернових культур, у випадку задоволення позовних вимог, надасть можливість ТзОВ «Лан-2017» реалізувати своє право власності. У протилежному ж випадку Товариство буде позбавлене такої можливості, оскільки імовірний вивіз зерна зі складу Товариства та його реалізація третім особам, зважаючи на родові ознаки речі, призведе до неможливості його повернення.

Необхідність арешту майна разом із його передачею позивачу (його керівнику) на відповідальне зберігання обґрунтоване особливістю вимог щодо зберігання зернових культур.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, господарський суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Забезпечення позову- це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наведена правова позиція викладена і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, і у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.2, 5, 6 ст. 137ГПК України.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому суд зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Отже заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам або майбутнього позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1-2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Системний аналіз положень ст. 13, 74, 80 ГПК України свідчить про те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вже було зазначено вище, заява про забезпечення позову подана разом із позовною заявою про визнання права власності ТзОВ "Лан-2017" на ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область, визнання фіктивним та недійсним з моменту укладення Договору відповідального зберігання від 16.08.2022, укладений між ТОВ "Золотий-Колос-2022" та Фізичною особою-підприємцем Білоусом О. В.

Оскільки в даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами як майнового так і немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення яких, вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 911/1551/18.

Заявник просить суд застосувати такі види заходу забезпечення позову як накладення арешту на ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн, які знаходяться у приміщенні ТОВ "Лан -2017" за адресою: вул. Івана Франка, 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область, та передача їх на відповідальне зберігання директору ТзОВ "Лан-2017" Азаровій В.А.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник стверджує, що майно, на яке він просить накласти арешт, є зібраним Товариством урожаєм 2022 року, поміщеним на склад Товариства, який в подальшому був переданий в оренду відповідачу 1 - ТОВ "Золотий - Колос - 2022". 16.08.2022, з метою незаконного заволодіння зерном позивача, між відповідачем 1 та відповідачем 2 - ФОП Білоусом О. В., укладено Договір про відповідальне зберігання, за яким підприємець передав на відповідальне зберігання Товаристу ячмінь ярий - 100 тонн, ячмінь озимий - 100 тонн, пшеницю - 200 тонн.

З долучених ТзОВ "Лан-2017" документів вбачається, що 15.06.2022 між ТзОВ "Лан -2017" та ФОП Петришин М. Я. укладено Договір б/н від 15.06.2022 про організацію збору урожаю, за умовами якого ФОП Петришин М. Я. зобов`язався організувати збір урожаю ТзОВ "Лан -2017": пшениці озимої (на 27.19 га) та ячменю (на 26,60 га) сільськогосподарською технікою замовника. Площі посіву підтверджено звітом про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року.

19.09.2022 між ТзОВ"Лан -2017" та ФОП Петришин М. Я. підписано Акт приймання наданих послуг, з якого вбачається, що Виконавцем зібраний урожай на вказаних площах та розміщений на складі (приміщення фруктового цеху) Замовника за адресою: вул. Івана Франка, буд. 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область. Поряд із цим, відомості про кількість зібраних зернових культур відсутні.

В заяві свідка Петришин М.Я. повідомив, що зібране зерно не важили. Загальний тоннаж, на його думку, становив близько 350-450 тонн.

Разом із тим, з долучених заявником матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду від 27.09.2022 року у справі №604/830/22 накладено арешт, зокрема, на зерно пшениці кількістю приблизно 100 тонн, зерно ячменю озимого кількістю орієнтовно 100 тонн та зерно ячменю ярого кількістю орієнтовно 100 тонн, які передані на зберігання ФОП Білоусом О.В. і перебувають на території ТОВ «Лан-2017», а саме: вул. Івана Франка, буд. 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область.

Зазначена ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та набрала законної сили 21.09.2022.

Станом на дату та час розгляду Господарським судом Тернопільської області заяви ТзОВ "Лан-2017" про забезпечення позову твердження заявника про скасування вказаної вище ухвали від 27.09.2022 року у справі №604/830/22 не знайшли свого підтвердження (докази скасування ухвали заявником не надано; судове рішення про скасування вказаної ухвали в ЄДР відсутні).

Таким чином, наведені у заяві про забезпечення позову доводи про вивіз зерна зі складу ТзОВ "Лан -2017", позбавлення Товариства можливості реалізувати його право власності, а, відповідно, не забезпечення ефективного захисту порушеного права, у випадку задоволення позову, за наявності ухвали слідчого судді Підволочиського районного суду від 27.09.2022 року у справі №604/830/22, ґрунтуються виключно на припущеннях заявника.

Відтак, виходячи з викладеного вище, враховуючи приписи ст. 14 ГПК України, з огляду на доказову необґрунтованість заяви позивача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-2017» б/н від 27.10.2022 (вх. №7070 від 27.10.2022) - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (31.10.2022) та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

3. Копію ухвали направити: Товариству з обмеженою відповідальністю «Лан-2017», вул. Івана Франка, буд. 2, с. Нове Село, Підволочиський район, Тернопільська область, Фізичній особі - підприємцю Білоусу Олександру Володимировичу, АДРЕСА_1 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Золотий -Колос-2022», вул. Тернопільська, буд. 60, корп. Е, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя І.М. Гирила