ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Справа № 903/1012/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Мельников О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" на рішення Господарського суду Волинської області від 24 травня 2022 року у справі №903/1012/21 (суддя - Шум М.С.)

час та місце ухвалення рішення: 24 травня 2022 року; м. Луцьк, пр. Волі, 54а; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:40 год; повний текст рішення складено 3 червня 2022 року

за позовом Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1"

до Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича

про захист честі, гідності та ділової репутації

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об`єднання «Правова допомога №1» в особі Доманської Вікторії Анатоліївни (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича (надалі Відповідач) про зобов`язання Відповідача спростувати недостовірну інформацію а саме:

· шляхом видалення негативних неправдивих відгуків на сторінках: "Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк" та АО "Правова допомога № 1" на платформі "Google Карти";

· шляхом проголошення публічних вибачень мені, Доманській В.А. та працівникам АО "Правова допомога № 1";

· шляхом компенсації моральних збитків та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

В обгрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що заклад харчування «Ronin-sushi» вказавши на непрофесійність ОСОБА_1 своїми такими діями посягнув на її честь та гідність, як особи, а також на ділову репутацію як фахівця у сфері надання правової допомоги, хоча жодного разу не звертався до неї за наданням послуг. Позивач вважає, що з даного можна зробити висновок, що відгук був написаний для того, щоб зашкодити репутації професійної діяльності Доманської В. А., як адвоката та юриста.

Окрім цього, Позивач зазначає, що залишивши негативний відгук на робочій сторінці АО «Правова допомога №1» заклад харчування «Ronin-sushi» розповсюдив в мережі Інтернет недостовірну інформацію та посягнув на ділову репутацію адвокатського об`єднання, у якому працює не лише ОСОБА_1 , але й інші адвокати та помічники адвокатів, до яких заклад також не звертався за наданням послуг.

Таким чином, Позивач зазначає, що заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розповсюдив в мережі Інтернет інформацію, що не відповідає дійсності та некоректно залишеними відгуками завдали Позивачеві, а також особисто ОСОБА_1 та й іншим особам (а саме працівникам об`єднання) емоційних та моральних страждань, оскільки така інформація не відповідає дійсності. Також Позивач вказує, що відгуки негативного характеру надходили від групи інших невідомих людей.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що Позивачем в позовній заяві викладено обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, при цьому, з огляду на предмет спору в тексті заяви не зазначено жодної цитати, інформації, відгуку, інших відомостей щодо яких суд міг би надати ту чи іншу юридичну оцінку та кваліфікувати як дифамація/вчинення правопорушення Відповідачем щодо Позивача.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що Позивачем не зазначено в позовній заяві у формі цитат відгуків тощо конкретно яка інформація поширена саме щодо Позивача повинна бути досліджена судом з наданням відповідної правової оцінки, що в сукупності з наявністю інших обставин є підставою для задоволення позову. У прохальній частині заяви Позивач просить в тому числі зобов`язати Відповідача видалити негативні відгуки на платформі «Google Карти», проте які самі відгуки не зазначено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що текст позовної заяви зводиться до викладу обставин спілкування між ОСОБА_1 та закладу харчування «Ронін-Суші», обставини викладені від імені першої особи, тобто від імені ОСОБА_1 , натомість позивачем у справі є юридична особа Адвокатське об`єднання «Правова допомога №1». Предметом дослідження в даному випадку, а відтак і предметом доказування є обставини, які стосуються захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу саме Позивача юридичної особи Адвокатського об`єднання «Правова допомога №1».

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що в даному випадку відсутній (суду не наведено) склад правопорушення наявність якого повинен бути досліджений судом та може бути підставою для задоволення позову: поширення якої та в якій спосіб інформації саме Відповідачем, що посягає на ділову репутацію саме Позивача у справі. При цьому суд констатував, що не має змоги дослідити наступну неохідну обставину відповідної справи: наявність чи відсутність «дефекту» поширеної інформації (вона є достовірною чи оціночним судженням).

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 110-113), в якій, з підстав, висвітлених в ній, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач зазначає, що справа була розглянута надзвичайно швидко суд не приділив уваги детальному дослідженню обставин справи, з початком повномасштабного вторгнення та агресії рф проти України, керуючі партнери Позивача ОСОБА_1 , перебуваючи в декретній відпустці, разом з малолітнім сином та новонародженою донькою та ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою змушені були виїхати за кордон в цілях безпеки.

Позивач зазначає, що у позовних вимогах було заявлено про виклик свідків, проте суд не викликав їх для допиту та не просив надати їх письмові пояснення. Суд не ініціював виклику для повного вивчення усіх обставин справи, тому вони не були в повному обсязі досліджені судом, внаслідок чого було винесене рішення, яке не відповідає обставинам справи. Апелянт зазначає, шо у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та агресії рф проти України, керуючі партнери Позивача Доманська В.А.. Левчук- ОСОБА_3 не мали можливості отримати ухвали суду про призначення судових засідань, судові повістки, подавати клопотання про перенесення розгляду справи, представляти інтереси та здійснювати належним чином захист прав Позивача, оскільки значний період часу перебували за межами України.

Позивач зазначає, що аналізуючи кількість клієнтів їх кількість зменшилася, що призвело до матеріальних втрат Позивача. На підтвердження факту, що саме заклад харчування ІНФОРМАЦІЯ_1 залишив відгук та оцінку додано копію знімка екрана з сторінки Позивача на платформі Google Карти. У цьому відгуку заклад харчування ІНФОРМАЦІЯ_1 ставить 1 зірочку в Google-карті Позивача, внаслідок чого показник професійність падає до критично низького рівня. Цей відгук був розміщений на платформі Google Карти протягом 43 днів з 1 листопада 2021року аж до моменту подачі позовної заяви про захист честі, гідності та ділової репутації до суду 6 грудня 2021 року. Позивач зазначає, що даний відгук був видалений одразу після подачі позовної заяви до суду, для того щоб стерти докази вчиненого правопорушення. Позивач зазначає, що даний відгук був розміщений на платформі Google Карти, яка є загально доступною, з метою зіпсування репутації Позивача. Станом на сьогодні розміщеного відгуку та оцінки немає, тому що платформа Google Карти дозволяє з часом видаляти залишені раніше відгуки та оцінки.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 липня 2022 року в справі №903/1012/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача та запропоновано Відповідачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивачу.

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Відповідача, в котрому Відповідач, заперечив проти доводів апеляційної скарги Позивача та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, Відповідач зазначив, що позовна заява до Господарського суду Волинської області надійшла 9 грудня 2021 року, тобто задовго до пономасташбного вторгнення та оголошення воєнного стану, що неперешкоджало Позивачу на виконання вимог статті 88 Господарського процесуального кодексу України подати письмові покази свідків разом з позовної заявою. Вся апеляційна скарга мотивована виключно тим, що свої процесуальні обов`язки Позивач не міг виконати через воєнний стан та перебування за межами території України. Відповідач вважає, що такий підхід апелянта порушує принцип процесуальної рівності сторін та ставить у вкрай невигідне становище Відповідача, котрий попри трагічні події свої процесуальні права та обов`язки реалізовував, за станом справи слідкував. Відповідач зазначає, що зі змісту позовної заяви та долучених до позову скріншотів важко зрозуміти про яку інформацію (висловлювання, твердження, факти, тощо) йдеться, адже Відповідач особисто та заклад Ronini Shushi не здійснювали жодних дописів у формі викладу будь-якої інформації на сторінці Позивача.

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 26 серпня 2022 року справу №918/59/22 призначено до розгляду на 5 жовтня 2022 року на 14 год 00 хв..

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Гудак А.В., на підставі Службової записки головуючого судді по даній справі, розпорядженням керівника апарату суду від 8 серпня 2022 року за №01-05/365 призначено заміну судді-члена колегії в справі №903/1012/21.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-апеляційного господарського суду від 9 серпня 2022 року прийнято справу №903/1012/21 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 9 серпня 2022 року призначено справу № 903/1012/21 до розгляду на 5 жовтня 2022 року об 14:40 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 жовтня 2022 року, з підстав, наведених уданій ухвалі оголошено перерву в судовому засіданні до 17жовтня 2022 року об 14:00 год., про що представник Позивача був повідомлений під розписку в судовому засіданні.

17 жовтня 2022 року на адресу Північно-апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване оголошенням повітряної тривоги на території Волинської та Рівненської області.

Розглянувши подане Позивачем клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволені такого клопотання з огляду на наступне.

З початку оголошення воєнного стану в Україні повітряні тривоги на території України, зокрема, Рівненської та Волинської області лунають постійно, при цьому, суд здійснює розгляд справи в часи відсутності таких тривог або ж у підвальних приміщеннях, що облаштовані для укриття в такий період, що свідчить про можливість прибуття в судове засідання чи взяття участь у ньому через відеоконференцзв`язок з використанням власних технічних засобів у час після закінчення такої тривоги. Аналогічні тривоги відбувалися і в день попереднього судового засідання в котрому представник Позивача брав участь і надавав пояснення суду не зважаючи на існування таких же обставин, на котрі він зауважує у поданому клопотанні. Також суд першої інстанції зауважує і на тому, що сторони не були позбавлені права брати участь в судовому засіданні, проте не вчинили жодних дій для цього.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що представник Позивача був присутній в судовому засіданні від 5 жовтня 2022 року, надавав свої пояснення щодо позовної заяви та апеляційної скарги, та просив апеляційний господарський суд відкласти розгляд справи з метою подання додаткових доказів, для підтвердження обставин, наведених в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Проте за час, що було надано судом апелянт не вчинив жодних дій щодо подачі будь-яких доказів.

Більше того, Позивач, обгрунтовуючи своє клопотання лише оголошенням тривоги, та не наводить будь-яких підстав щодо бажання подання будь-яких доказів в дане судове засідання чи завчасно до дня проведення такого засідання (що й було підставою для оголошення перерви в попередньому судовому засіданні).

Крім того, суд апеляційної інстанції констатує і той факт, що апелянт а ні в судовому засіданні від 5 жовтня 2022 року, а ні з поданням клопотання про відкладення судового засідання від 17 жовтня 2022 року не вчинив жодних дій щодо подачі доказів. Більше того, апелянт взагалі не обгрунтував неможливість подачі даних доказів разом з подачею апеляційної скарги чи в строк для оскарження судового рішення (як то передбачено статтею 80 ГПК України), що апріорі ставить під сумнів можливість їх прийняття (навіть у разі їх існування, що а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції доведено не було).

Відтак, зважаючи на підстави поданого клопотання, та з огляду на не вчинення жодних дій щодо реалізації попередньо заявленого клопотання суд критично оцінює такі дії апелянта та вважає, що такі дії спрямовані виключно на затягування процесу.

При цьому суд констатує, що згідно з частинами 1 та 2, пунктами 1, 2, 6, 8-11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевказане суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на все вищезазначене (неподання будь-яких доказів про які клопотав представник Позивача в судовому засіданні та закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги), зважаючи на викладення позиції Позивача у апеляційній скарзі, Відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників Відповідача та Позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Позивачем зазначено в позовній заяві, що 1 листопада 2021 року ОСОБА_1 керуючий Позивачем на сайті закладу харчування «Ronin-sushi», що розташований за адресою: проспект Соборності, 30, м. Луцьк, Волинської області зробила замовлення їжі з доставкою (в честь свого Дня народження, яке було 31.10), вказавши час доставки 12:30 год. ОСОБА_1 неодноразово здійснювала дзвінки і писала на Instagram сторінку. В подальшому як стверджує Позивач у справі, замовлення ОСОБА_1 не прийняли та ніхто їй не перетелефонував. Коли нарешті на дзвінок ОСОБА_1 відповіли, їй відмовили в замовленні на ту годину, на яку їй потрібно було, обґрунтувавши відмову такою фразою: нас мало цікавить ваше замовлення, якщо Ви хотіли терміново, то треба було дзвонити, а не писати на сайт. Позивач стверджує, що в ході розмови з ОСОБА_1 щодо замовлення працівник закладу хамовито себе поводила, різко і грубо відповідала на її питання.

Позивач вказує, що після цієї розмови ОСОБА_1 була обурена і перебувала в негативному емоційному стані, тому що персонал закладу навіть не вибачився за свої слова. Як наслідок, ОСОБА_1 поширила історію в мережі Instagram з відміткою не рекомендую. Далі, як переконує Позивач зі сторінки закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в мережі Instagram ОСОБА_1 продовжили надсилати повідомлення хамського характеру (копії зображення екрану а.с. 14-16).

Згодом сторінка закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та група невідомих ОСОБА_1 осіб одночасно залишили, як стверджує Позивач, неправдиві негативні відгуки на сторінці Позивача та на робочій сторінці «Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк» на платформі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В позовній заяві Позивачем зазначено, що заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказавши на непрофесійність ОСОБА_1 своїми такими діями посягнув на її честь та гідність, як особи, а також на ділову репутацію як фахівця у сфері надання правової допомоги, хоча жодного разу не звертався до неї за наданням послуг. Позивач вказує, що звідси можна зробити висновок, що відгук був написаний для того, щоб зашкодити репутації професійної діяльності ОСОБА_1 , як адвоката та юриста.

Окрім цього, залишивши негативний відгук на робочій сторінці Позивача заклад харчування «Ronin-sushi» розповсюдив в мережі Інтернет, як стверджує Позивач, недостовірну інформацію та посягнув на ділову репутацію адвокатського об`єднання, у якому працює не лише ОСОБА_1 , але й інші адвокати та помічники адвокатів, до яких заклад також не звертався за наданням послуг.

Таким чином, Позивач зазначає, що заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розповсюдив в мережі Інтернет інформацію, що не відповідає дійсності та некоректно залишеними відгуками завдали Позивачеві, а також особисто ОСОБА_1 та й іншим особам, а саме працівникам об`єднання емоційних та моральних страждань, оскільки така інформація не відповідає дійсності. Також відгуки негативного характеру надходили від групи інших невідомих людей.

Таким чином, Позивач стверджує, що поширена зазначеними вище особами з числа працівників закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інформація є фактичним твердженням, завідомо недостовірна, неправдива, містить відомості про події, що не відповідають дійсності, є перекрученими.

Позивачем зазначено, що у зв`язку з вищеописаною неприємною ситуацією ОСОБА_1 залишила правдивий негативний відгук про сервіс на сторінці закладу на платформі Google Карти, але навіть на наступний день хамство і надходження негативних відгуків не припинилося.

Позивач зазначає, що ні ОСОБА_1 особисто, ні Позивач ніколи не перебував з закладом харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відносинах, пов`язаних з наданням останнім правової допомоги. Відносини ОСОБА_1 з даним закладом харчування обмежилися одноразовим невдалим замовленням продуктів харчування.

2 листопада 2021 року з метою врегулювати конфлікт в позасудовому порядку ОСОБА_1 надіслала лист-претензію з усіма доказами правопорушення (скан-копіями знімків екрану) та проханням врегулювати конфлікт в досудовому порядку шляхом спростування неправдивої поширеної інформації, принесення публічних вибачень і відшкодуванням моральної шкоди Відповідачем, на який 25 листопада 2021 року отримала відповідь. У відповіді на лист-претензію Відповідач відмовився компенсувати заподіяну шкоду.

Також 2 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про вчинення правопорушення Начальникові Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, яка була розглянута, проте не було відкрите кримінальне провадження працівниками поліції, а лише проведена профілактична бесіда з власником закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В заяві зазначено, що викладене вище переконливо свідчить про порушення наступних особистих немайнових прав ОСОБА_1 : на повагу до гідності та честі (стаття 297 Цивільного кодексу України) та недоторканність ділової репутації (стаття 299 Цивільного кодексу України).

Позивач стверджує, що поширена Відповідачем інформація не відповідає критеріям оціночного судження, а тому може бути визнаною недостовірною інформацією, яка порушила законні права Позивача та негативно вплинула на його честь, гідність та ділову репутацію.

В позовній заяві зазначено, що внаслідок дій Відповідача ОСОБА_1 завдано моральної шкоди та непередбачених витрат, що оцінюється нею в розмірі 20 000 грн. Завдана їй вищевказаними діями Відповідача моральна шкода, зокрема, виявилася в приниженні її честі, гідності та ділової репутації. ЇЇ оцінка розміру моральної шкоди обґрунтовується наступним: заклад харчування «Ronin-sushi» поширенням неправдивих відомостей про неї, адвоката Доманську В.А. та Позивача нанесли їм збитки, тому що значна кількість клієнтів, прочитавши відгуки на платформі Google Карти відмовилися від юридичних консультацій та правової допомоги у розмірі 12 000 грн; заклад харчування «Ronin-sushi» розміщенням неправдивих та недостовірних відгуків спричинив падіння рейтингів АО «Правова допомога №1», що негативно вплинуло на репутацію Позивача.

У зв`язку з вищезазначеним, Позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання Відповідача спростувати недостовірну інформацію, а саме: шляхом видалення негативних неправдивих відгуків на сторінках: «Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк» та Позивача на платформі Google Карти; шляхом проголошення публічних вибачень працівникам Позивача та керуючому партнеру АО - Доманській В.А. та стягнути з Відповідача грошові кошти в якості моральної шкоди на суму 20 000 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених пунктом 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом частин третьої, четвертої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписами статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Визначення терміну "ділова репутація" наведено у пункті 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року №2664-III.

За змістом цієї норми діловою репутацією є сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі кримінальні правопорушення і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 14 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

Згідно з пунктами 3, 4 статті 45 Господарського процесуального кодексу України: позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зважаючи на суб`єктивний склад сторін в даній справі в розрізі заявлених позовних вимог, колегія суду зазначає, що Позивачем у даній справі (а. с. 28-30) є юридична особа Адвокатське об`єднання «Правова допомога №1», Відповідачем Фізична особа-підприємець Кузьмич Богдан Анатолійович, предметом позову визначено захист честі, гідності та ділової репутації, спосіб захисту, який обраний позивачем зобов`язання спростувати недостовірну інформацію шляхом видалення негативних відгуків на платформі «Google Карти», шляхом проголошення публічних вибачень працівникам Позивча та Доманській В. А.; стягнення моральної шкоди на суму 20 000 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що Позивачем в позовній заяві викладено обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, що описані вище. При цьому, з огляду на предмет спору в тексті заяви не зазначено жодної цитати, інформації, відгуку, інших відомостей щодо яких суд міг би надати ту чи іншу юридичну оцінку та кваліфікувати як дифамація/вчинення правопорушення саме Відповідачем щодо Позивача (дифамація це загальноприйнятий в більшості країн світу юридичний термін, під яким розуміють правопорушення у вигляді поширення відомостей, що не відповідають дійсності, які порочать честь, гідність та ділову репутацію потерпілого).

Одночасно, як докази, що підтверджують вказані Позивачем обставини, Позивач посилається у тексті позову на долучені до заяви копії зображення екрану. До позовної заяви долучено паперові чорно-білі копії зображення екрану (а. с. 14-16) з перепискою інтернет-повідомленнями через соціальну мережу «Інстаграм» на сторінці ronin_sushi_lutsk між особами, встановити яких з відповідних копій неможливо.

В той же час апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Позивач стверджуючи що ці особи є працівниками Відповідача, на підтвердження вказаних обставин, не долучено до матеріалів справи жодних доказів.

Водночас до справи долучено паперові чорно-білі копії зображення екрану із платформи «Google-Карти» «Юрист у Луцьку Вікторія Доманська», Адвокатське об`єднання «Правова допомога №1», на якій доступна послуга оцінити й залишити відгук шляхом натискання на відповідну кількість зірочок; на долучених паперових копіях від руки зазначено «скрізь на відгуках 1 зірочка, на копії» (до апеляційної скарги подано кольорову копію).

В той же час в справі відсутні будь-які електронні докази.

Частиною 2 статті 34 Господарського кодексу України передбачено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з урахуванням конкретних обставин справи, змісту та характеру поданої інформації, необхідно досліджувати суть «недостовірної» інформації, а саме, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Так, статтею 30 Закону України «Про інформацію» унормовано, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (частина перша). Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (частина друга).

При цьому, на переконання колегія суду, проставлення однієї зірочки чи написання "не професійність" по суті підпадає під визначення оціночне судження (в даному випадку про Відповідачем подано лише кольорову копію скріншоту).

В той же час саме Позивач повинен довести факт поширення саме недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, Позивач зазначаючи про падіння своєї ділової репутації не подає будь-яких доказів, котрі б дозволили провести аналітичну роботу та дослідити дійсність клієнтської бази Позивача до здійснення замовлення на сторінці закладу харчування та після виникнення спірної ситуації, щоб оцінити доводи апелянта щодо того, що дана публікація вплинула на його ділову репутацію, що в подальшому призвело до зменшення клієнтської бази.

Все вищеописане свідчить про те, що підставність поданого позову не доведена Позивачем суду належними і допустимими доказами.

Дане ж в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вказаного позову.

Поряд з тим суд констатує, що у прохальній частині заяви Позивач просить в тому числі зобов`язати Відповідача видалити негативні відгуки на платформі «Google Карти», проте які самі відгуки ним не зазначено.

Більше того, текст позовної заяви зводиться до викладу обставин спілкування між Доманською Вікторією Анатоліївною та закладу харчування «Ronini-Sushi», обставини викладені від імені першої особи, тобто від імені ОСОБА_1 , натомість Позивачем у справі є юридична особа (Адвокатське об`єднання «Правова допомога №1»).

Предметом дослідження в даному випадку, а відтак і предметом доказування є обставини, які стосуються захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу саме Позивача юридичної особи.

Одночасно, колегія суду звертає увагу апелянта на те, що Позивач в правове обґрунтування позовної заяви посилається, в тому числі, на норми Цивільного кодексу України, які регулюють відносини щодо захисту честі та гідності фізичної особи. Відтак, слід розмежовувати, що юридична особа, що є Позивачем у даній справі, має право на недоторканність її ділової репутації (частина перша статті 94 Цивільного кодексу України), натомість фізичній особі притаманні честь та гідність, а також і ділова репутація.

Відтак, в даному випадку відсутній (Позивачем не наведено) склад правопорушення наявність якого повинен бути досліджений судом та може бути підставою для задоволення позову: поширення якої та в якій спосіб інформації саме Відповідачем, що посягає на ділову репутацію саме Позивача у справі, а відтак колегія суду позбавлена можливості дослідити ключову обставину в даній справі щодо наявності чи відсутності «дефекту» поширеної інформації: вона є достовірною чи оціночним судженням.

Окрім того, в даних правовідносинах в площинні предмету позовних вимог судова колегія звертає увагу апелянта на необхідність правильного визначення відповідача (відповідачів) у такій категорії справ.

В даному випадку, Відповідачем зазначено Фізичну особу-підприємця Кузьмича Б. А., проте в позовній заяві не обґрунтовано належність Відповідача до даних правовідносин, не зазначено, яка саме інформація, автором якої або поширювачем якої є саме Відповідач та не зазначено осіб, які поширювали таку інформацію, що мають будь-яке відношення до Відповідача (є його працівниками), що становить предмет дослідження у даній справі.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації.

Згідно частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу дії частини третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши матеріали справи, встановлено, що в справі відсутні докази того, що неправомірні дії саме Відповідача та осіб, котрі «нібти-то» є його працівниками призвели до приниження ділової репутації Позивача. Не доведено також і факту спричинення Позивачу немайнової шкоди та її розміру.

Що ж до способу захисту щодо зобов`язання публічного вибачення, то суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед Позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статті 16 Цивільного кодексу України (рішення ЄСПЛ від 5 травня 2011 року (заява №33014/05) у справі «Редакція газети «Правоє дєло» та Штекель проти України»; рішення ВСУ від 18 листопада 2009 року у справі № 6-9993 св 09; постанова КЦС ВС від 10 жовтня 2018 року в справі №757/8834/16).

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що вся апеляційна скарга зводиться до того, що Позивач не міг виконати свої процесуальні обов`язки, подати пояснення свідків, не знав про хід справи та судових засіданнях, оскільки через воєнний стан та перебування за межами території України. З приводу зазначеного колегія суддів зауважує, що позовна заява до Господарського суду Волинської області надійшла 9 грудня 2021 року, тобто задовго до пономасташбного вторгнення та оголошення воєнного стану. Водночас у цей період апелянту нічого не перешкоджало на виконання вимог статті 88 ГПК України подати письмові покази свідків разом з позовної заявою.

Суд апеляційної інстанції констатує, що Позивачем не обгрунтовано неможливість подачі доказів в період з 9 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, що разом з описаною вище не подачею суду апеляційної інстанції таких доказів (у відповідності до пункту 6 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України) свідчить про надуманість та безпідставність таких тверджень.

Також щодо доводів про перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кордоном колегія суду зазначає, що такі обставини не позбавляли саме Позивача можливості залучити іншого представника адвокатського об`єднання, за допомогою ЕЦП подати клопотання про відкладення судового розгляду чи участь в справі в режимі відеоконференції. При цьому, зважаючи на те, що саме від Позивача надійшла позовна заява, Позивач повинен був проявляти процесуальну можливість та обізнаністю зі станом розгляду справи.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що Позивачем недоведено обставин наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування моральної шкоди та стягнення збитків (наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою), так як і не доведено обставин щодо поширення саме Відповідачем та його працівниками інформації котра б за своїм характером та суттю є саме «недостовірною» інформацією. При цьому Позивачем не було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не лише не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків наведених вище в даній постанові, але взагалі є голослівними з огляду на не підтвердження даних доводів належними і допустимими доказами.

Отже підсумовуючи усе вищеописане, в даній судовій постанові, в площинні норм діючого законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Позивача про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення шкоди не підлягають до задоволення. Відповідно суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позовних вимог.

При цьому апеляційний господарський суд ще раз наголошує, що доводи апеляційної скарги повністю спростовані судом як в оскаржуваному рішенні, так і вище в постанові апеляційного суду, а відтак колегія суду відхиляє їх як безпідставні та необгрунтовані.

Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що при прийнятті даної постанови, Північно західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" на рішення Господарського суду Волинської області від 24 травня 2022 року у справі №903/1012/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 24 травня 2022 року у справі №903/1012/21 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №903/1012/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови виготовлено 21 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.