РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/3365/22
За позовом Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС"

про стягнення 49 034, 06 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" про стягнення заборгованості в розмірі 26 884,20 грн, інфляційних втрат в розмірі 3 165, 77 грн, пені в розмірі 4 480, 45 грн, штрафу в розмірі 14 503, 64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано зобов`язань за договором від 10.08.2018 про надання гарантії № 4495-0818/ERL3v.

Відповідно до ухвали суду від 11.05.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення від 20.05.2022 про повернення поштового відправлення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2022.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків у зв`язку із запровадженням карантину, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2018 між Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк" (як гарантом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (як принципалом) укладено договір про надання гарантії №4495-0818/EKL3v за умовами якого гарант надає Міністерству оборони України гарантію, згідно умов якої гарантує перед бенефіціаром виконання принципалом його зобов`язань щодо виконання умов договору, що буде укладений з бенефіціаром. Гарантія видається на суму 26 884, 20 грн. Гарантія видається на строк по 01.02.2019 включно.

Відповідно до розділу 2 договору, гарант повинен згідно умов цього договору надати гарантію шляхом оформлення листа-гарантії лише при настанні наступних подій:

- надання принципалом заяви про надання гарантії,

- надання принципалом всієї необхідної фінансової документації для оформлення справи,

- отримання гарантом винагороди згідно пункту 3.1. цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору, в якості оплати послуг гаранта, наданих згідно умов цього договору, принципал зобов`язаний сплатити гаранту комісію у розмірі 1 200, 00 грн на рахунок № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Айбокс Банк», МФО 322302.

У випадку виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантію, принципал сплачує гаранту плату у розмірі 35 % річних від суми коштів, яка фактично була сплачена гарантом бенефіціару за наданою гарантію. Проценти нараховуються грантом щомісяця за період із 1-го по останнє число поточного місяця, виходячи з фактичної кількості днів у місяці і 365/366 днів у році. Нарахування процентів за місяць, у якому грошові кошти були фактично сплачені гарантом бенефіціару, починається з дня здійснення гарантом такої проплати за гарантією (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день повного погашення принципалом зворотних вимог гаранта, які виникли в результаті здійснення гарантом проплати за виданою гарантію. При цьому, такий день не враховується при нарахування процентів. Проценти, нараховані за місяць відповідно до умов цього пункту, постачальник зобов`язаний сплачувати щомісяця не пізніше 7-го числа місяця, наступного за тим, за які вони нараховані. Проценти, нараховані за місяць, в якому принципал повністю погасив зворотню вимоги гаранта, які виникли в результаті здійснення гарантом проплати за виданою гарантією, повинні бути сплачені не пізніше дня погашення принципалом таких зворотних вимог (п. 3.2. договору).

За пунктом 8.9., цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін.

10.08.2018 АТ «Айбокс Банк» видало гарантію №4495-0818/EKL3v відповідно до якої взяло на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Міністерству оборони України 26 884, 20 грн у випадку невиконання (неналежного виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Класс» умов договору (щодо якості, кількості, строків) на закупівлю обладнання для закладів громадського харчування, укладеного в подальшому між принципалом та бенефіціаром за результатами відкритих торгів.

15.01.2019 на адресу позивача надійшла вимога Міністерства № 286/6/7039 від 26.12.2018 про перерахування йому 26 884, 20 грн у зв`язку з настанням гарантійного випадку за банківською гарантію, а саме порушення відповідачем умов виконання договору № 286/2/18/75 від 14.08.2018 на поставку бенефіціару обладнання для закладів громадського харчування в частині терміну поставки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/9128/19, залишеним в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020, підтверджено факт настання гарантійного випадку за банківською гарантією №4495-0818/EKL3v та стягнуто з АТ «Айбокс Банк» на користь Міністерства оборони України суму банківської гарантії у розмірі 26 884, 20 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921, 00 грн.

Як стверджує позивач, на виконання вказаного рішення суду та умов гарантії він 10.08.2020 сплатив Міністерству суму банківської гарантії та витрати зі сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 5700809.

З огляду на наведені вище обставини, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний перерахувати банку сплачені ним на користь Міністерства 26 884, 20 грн за банківською гарантією №4495-0818/EKL3v.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, викладених у позові доводів не спростував.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі банківської гарантії. Особливості регулювання цих правовідносин визначено параграфом 4 глави 49 Цивільного кодексу України та положеннями глави 22 Господарського кодексу України.

Статтею 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Водночас, ст. 546 Цивільного кодексу України визначено види забезпечення виконання зобов`язання.

Зокрема, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положенням "Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (п. 2 Глави 4 розділу II) визначено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Судом встановлено, що позивачем, як гарантом, виконано умови договору та сплачено бенефіціару суму гарантії у розмірі 26 884, 20 грн.

Таким чином, суд констатує, що позивач, як гарант за договором, набув право зворотньої вимоги (регресу) до відповідача, як принципала, в межах суми гарантії - 26 884, 20 грн.

Окрім суми сплаченої гарантії позивач нарахував та просить також стягнути з відповідача інфляційне збільшення боргу в розмірі 3 165, 77 грн, 35% штрафу в розмірі 14 503, 64 грн та пеню в розмірі 4 480, 45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.2. договору у випадку виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантією, принципал сплачує гаранту плату в розмірі 35% річних від суми коштів, яка фактично була сплачена бенефіціару за наданою гарантією. Нарахування процентів починається із дня, коли гарантом було здійснено відповідну оплату.

Відповідно до п. 6.3. Договору в разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим Договором винна сторона сплачує пеню, розмір якої розраховується виходячи із ставки 0,1% від суми гарантії за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ.

Перевіривши розрахунок 35%, інфляційного збільшення боргу та пені суд зазначає, що арифметично вони зроблені позивачем вірно, а позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу в розмірі 3 165, 77 грн, 35% штрафу в розмірі 14 503, 64 грн та пені в розмірі 4 480, 45 грн підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст.ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (02002, м. Київ, вул. Степана Сагайдака, 101, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м. Київ, вул. Ділова, 9-а, ) заборгованість в розмірі 26 884,20 грн, інфляційні втрати в розмірі 3 165, 77 грн, пеню в розмірі 4 480, 45 грн, 35% річних в розмірі 14 503, 64 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.10.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко