ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. Справа№ 910/1800/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкаревої І.М.

розглянувши апеляційну скаргу АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" від імені та на підставі якого діє ТОВ "КУА та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс"

на постанову Господарського суду міста Києва від 27.07.2022

у справі № 910/1800/22 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОК Трейд"

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 18.10.2022

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 відкрито провадження у справі № 910/1800/22 про банкрутство ТОВ "РОК Трейд".

Постановою Господарського суду міста Києва від 27.07.2022, серед іншого, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "РОК Трейд", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "РОК Трейд" арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича, підприємницьку діяльність банкрута завершено.

Ключовим мотивом постанови є:

- були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, складено реєстр заявлених вимог кредиторів, створено комітет кредиторів, подано клопотання щодо введення процедури ліквідації, відсутні пропозиції щодо санації боржника, аналіз фінансово-господарського стану, матеріали за результатами інвентаризації, вказують на необхідність введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ТОВ АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" від імені та на підставі якого діє ТОВ "КУА та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду на стадію розпорядження майном боржника.

Ключовим аргументом скарги є:

- наданий до суду та покладений в основу постанови аналіз фінансово-господарського стану боржника не відповідає вимогам закону.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду), справа №910/1800/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Доманська М.Л., Грек Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1800/22.

На виконання ухвали від 02.08.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/1800/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" від імені та на підставі якого діє ТОВ "КУА та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" на постанову Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 у справі № 910/1800/22, розгляд справи призначено на 30.08.2022.

Розпорядженням керівника апарату від 29.08.2022 у зв`язку з перебування суддів Грека Б.М. та Доманської М.Л., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/1800/22 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Гарник Л.Л., Отрюх Б.В.

В судовому засіданні 30.08.2022 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 27.09.2022.

В судовому засіданні 27.09.2022 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 04.10.2022.

В судовому засіданні 04.10.2022 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 18.10.2022.

Розпорядженням керівника апарату від 17.10.2022 у зв`язку з перебування судді Отрюха Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/1800/22 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Гарник Л.Л., Грек Б.М.Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

До Північного апеляційного господарського суду надійшли клопотання арбітражного керуючого Глеваського В.В. та ТОВ «УМК» про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., та подальшою його пролонгацією введено воєнний стан в Україні.

При цьому, слід зауважити, що діяльність судів України в період воєнного стану регламентується, зокрема, Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Отже, положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.

До того-ж, у відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

В умовах російської агресії на території України, кожен державний орган, кожен господарюючий суб`єкт , кожна людина повинні робити все, що в їх силах для досягнення перемоги над ворогом.

У зв`язку з чим, колегія суддів зазначає, що в період воєнного стану основною задачею господарських судів є забезпечення роботи економіки, шляхом вирішення в максимально короткі строки спорів між суб`єктами господарювання, з метою відновлення товарно-грошових відносин між ними, що в свою чергу призводить до наповнення бюджету країни, який в період воєнного стану дає можливість підвищувати обороноздатність країни.

За таких обставин, з урахуванням задач господарських судів, приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, введення в Україні воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу в строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо недопустимості припинення повноважень судів в умовах воєнного стану, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи в суд апеляційної інстанції не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не їх обов`язком, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 49 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзПБ) у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КзПБ у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

З положень КзПБ вбачається, що банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Завданням підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити відомості щодо обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні зборів кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у в постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 916/4932/15, від 14.08.2019 у справі № 911/2672/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9136/18, 09.10.2019 у справі № 910/12349/18, від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку ст. 47 КУзПБ реєстру вимог кредиторів.

Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника, такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) має бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.

Постановою Господарського суду м. Києва від 27.07.2022 року у справі № 910/1800/22 (далі - «оскаржувана постанова») Товариство з обмеженою відповідальністю «РОК ТРЕЙД» було визнано банкрутом.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд дійшов висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом на підставі того, що були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, а також на підставі поданого розпорядником майна звіту, аналізу фінансово-господарського стану, матеріалів за результатами інвентаризації.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, наданий до суду та покладений в основу Оскаржуваної постанови Аналіз фінансово-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю «РОК ТРЕЙА» від 18.07.2022 р. (надалі - «Аналіз») не відповідає вимогам закону та свідчить про відсутність підстав для введення ліквідаційної процедури.

Відповідно до правової позиції у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 904/1012/14 введення господарським судом процедури санації у справі про банкрутство є переважним поряд із застосуванням щодо боржника ліквідаційної процедури, оскільки під час процедури санації до боржника вживаються заходи щодо оздоровлення його фінансово-господарського становища, задоволення в повному обсязі (частково) кредиторських вимог, з метою відновлення платоспроможності боржника та запобігання його банкрутству як суб`єкта господарювання.

Частиною третьою ст. 44 КзПБ закріплено, що розпорядник майна за можливості проведення санації боржника зобов`язаний розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів.

Слід зазначити, що зі змісту п. 2.2.3 Аналізу фінансово-господарського стану ТОВ «РОК ТРЕЙД» від 18.07.2022 р. (cтop. 9 Аналізу) встановлено, що станом на 31.12.2021 року розмір оборотних активів Боржника становлять 560 971,5 тис. грн., а поточні зобов`язання на цю ж дату становлять - 203 724,9 тис. грн. Тобто станом на 31.12.2021 року активи боржника переважали його пасиви більше як в 2,5 рази.

При цьому, слід наголосити, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі № 910/1800/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «РОК ТРЕИД» та введено процедуру розпорядження майном. А ухвалою Господарського суду м. Києва від 13 липня 2022 року у справі №910/1800/22 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 184 224,7 тис. грн.

За таких обставин можна констатувати, що активи боржника на момент входження в процедуру розпорядження майном перевищували його пасиви, що виключає введення ліквідаційної процедури та допускає можливість використання до боржника санаційних процедур.

Однак під час прийняття оспорюваної постанови суд першої інстанції ухилився від дослідження змісту Аналізу фінансово-господарського стану ТОВ «РОК ТРЕИД» від 18.07.2022 р. та встановлення обставин справи, а саме розміру активів та пасивів боржника та наявності реальної можливості застосування відносно боржника санаційних процедур.

Розпорядником майна не виконані вимоги КзПБ щодо проведення інвентаризації майна боржника.

Також, розпорядником майна не було дотримано норм ч. 3 ст. 44 КзПБ в частині проведення належної інвентаризації майна та визначення його вартості, що підтверджується наступним.

Зі змісту Акту № 1 про результати інвентаризації грошових коштів від 15.07.2022 року вбачається, що розпорядником майна були визначені відкриті боржником рахунки в банківських установах. Однак даний акт не містить інформації про кількість грошових коштів, які наявні на вказаних розпорядником майна рахунках.

Натомість розпорядник майна зазначив, що відомості відсутні, оскільки попереднім керівництвом боржника не надано первинну документацію. Однак така примітка, зазначена у Акті № 1 про результати інвентаризації грошових коштів, не є переконливою, адже ухвалою Господарського суду м. Києві від 01.06.2022 року у справі № 910/1800/22 припинено повноваження керівника ТОВ «Рок Трейд» та покладено виконання обов`язків керівника ТОВ «Рок Трейд» на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича, відтак у розпорядника майна були відсутні перешкоди в проведенні інвентаризації грошових коштів на рахунках боржника, проте цього зроблено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб-, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою.

Матеріали справи не містять інформації щодо надіслання запитів банківським установам з прохання надати відомості про наявність в Боржника коштів на відкритих рахунках.

Грошові кошти - це актив з найбільшою ліквідністю і належне встановлення кількості даного активу є не тільки підставою для висновків про можливість задоволення вимог кредиторів, але і також (разом з інформацією про рух коштів на рахунках, що також у даній справі не було досліджено) є відомостями, які необхідні для належного проведення аналізу фінансово- господарського стану боржника.

Однак дана обставина була повністю проігнорована судом першої інстанції, що свідчить про порушення ч. 1 ст. 86 ГПК України.

Крім того розпорядником майна не проведено інвентаризації дебіторської заборгованості.

Так зі змісту Акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами від 15.07.2022 року, вбачається, що розпорядником майна не встановлено наявність у боржника дебіторської заборгованості.

При цьому, відповідно до поданого розпорядку майна Аналізу фінансово-господарського стану дебіторська заборгованість станом на 31.12.2021 становила близько 476 397, 6 тис. грн, тобто у 2,5 рази більше ніж кредиторська заборгованість визнана судом першої інстанції.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що ним самостійно було виявлено, що у власності боржника наявні такі активи, як дебіторська заборгованість (право вимоги) щонайменше:

до ТОВ «Овруч Стоун» () на загальну суму 18 126 271,87 грн., що підтверджується копією заяви кредитора від 13.04.2022 р.

до ТОВ «Овідіополь Аїрошляхбуд» () на загальну суму 1 598 000,00 грн, що підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2022 р. у справі №910/1884/22.

Таким чином, апеляційним судом встановлено розбіжності в даних щодо дебіторської заборгованості боржника, а отже, суд не може прийняти як достовірні надані арбітражним керуючим відомості про активи боржника.

Колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду справи усунути зазначену помилку не можливо, оскільки суд не розглядає по суті спір щодо наявності чи відсутності дебіторської заборгованості, а лише оцінює чи відповідають дії/бездіяльність учасників справи приписам закону.

Так, виправити дану помилку, встановити справжні відомості щодо активів боржника, можна лише після того, як арбітражний керуючий проведе повторну інвентаризації дебіторської заборгованості та основі цього надасть зборам кредиторів нові дані, і лише якщо після цього збори кредиторів приймуть рішення про перехід до наступної процедури, суд може оцінити наявність підстав для такого переходу.

Таким чином, судом першої інстанцій не досліджено та не надано правової оцінки питанню повноти проведення розпорядником майна заходів, передбачених у процедурі розпорядження майном боржника, в частині здійснення ним аналізу фінансово-господарського стану боржника та проведення інвентаризації майна боржника із визначенням вартості цього майна.

Зокрема, аналіз норм законодавства про банкрутство дає підстави зробити висновки про те, що визнаючи боржника банкрутом, суд повинен встановити його неплатоспроможність шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, передбачених у процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном, визначеної законодавством з банкрутства.

Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника повинен містити відомості про активи боржника. Такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), і на його підставі кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури. У подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) мають бути предметом розгляду в судовому засіданні у справі про банкрутство.

Отже, завдання підсумкового засідання суду полягає в з`ясуванні ознак неплатоспроможності для визначення наступної судової процедури, згідно з клопотанням комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 925/409/20 підставою для визнання боржника банкрутом є недостатність його майна для задоволення вимог кредиторів, що встановлюється судом шляхом зіставлення активів і пасивів боржника.

Без встановлення фінансового стану боржника, наявності чи відсутності майнових активів у нього, за рахунок яких можна продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості, без перевірки можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури, висновок про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є передчасним, адже таке рішення повинно прийматися за наявності належних та допустимих доказів про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Здійснюючи перехід до судової процедури ліквідації боржника, суд першої інстанції за змістом оскаржуваної постанови, обмежився лише тим, що констатував наявність рішення засідання зборів кредиторів боржника та наявність поданого розпорядником майна звіту про виконану ним роботу.

Водночас суд першої інстанції не здійснив аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, передбачених у процедурі розпорядження майном, та не дослідив надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення ним заходів у процедурі розпорядження майном боржника, а саме в частині щодо здійснення аналізу фінансово-господарського стану боржника та проведення інвентаризації його майна із визначенням вартості цього майна.

Наведене вище свідчить, що розпорядником майна не визначено реальний обсяг і вартість майнових активів боржника, за рахунок яких можна здійснити погашення вимог кредиторів, що унеможливлює визначення підстав для визнання боржника банкрутом.

Судом першої інстанції не досліджено фінансовий стан боржника та не досліджено питання наявності чи відсутності майнових активів у нього, за рахунок яких можна продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості. Також, не досліджено питання співвідношення пасивів та активів боржника та не перевірено можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури.

Лише після проведення інвентаризації всього майна підприємства, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, а також вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості підприємства-боржника, можливо встановити, що активів підприємства недостатньо для задоволення вимог кредиторів та наявність підстав для звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника.

Варто також звернути увагу на те, що визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні зборів кредиторів. Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном (подібні за змістом висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 910/15831 /16, від 19.09.2019 у справі № 910/9136/18).

Враховую наведене, колегія суддів вважає, що прийняття судом першої інстанції рішення про перехід до стадії ліквідації, який можливий лише за умови недостатності активів у боржника для погашення вимог кредиторів, є передчасним до оцінки наведених вище фактів.

Оскільки в силу приписів процесуального закону апеляційний суд позбавлений можливості провести підсумкове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції на стадію розпорядженням майном на етап підсумкового засідання суду для оцінки наданих апелянтом фактів про активи боржника, оскільки, як було зазначено вище, саме різниця між активами та пасивами боржника є підставою для переходу до іншої стадії в процедурі банкрутства.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 187 від 03.03.2022 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ№ 466 від 19.04.2022, № 480 від 19.04.2022, № 719 від 24.06.2022) колегія зауважує таке.

У судових засідання колегія суддів зобов`язувала учасників справи надати відомості щодо наявність підстав, які свідчать проте, що кредитори або учасники справи мають відношення до держави-агресора Російської Федерації.

Колегія наголошує, що сторони апеляційного провадження проінформували апеляційний суд щодо відсутності у сторін будь-яких активів, які мають стосунок до держави-агресора Російської Федерації, матеріали справи також не містять доказів того, що учасники справи «створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації (п.1 Постанови КМУ № 187)».

У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про хід справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" від імені та на підставі якого діє ТОВ "КУА та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" на постанову Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 у справі № 910/1800/22 задовольнити.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 у справі № 910/1800/22 скасувати та направити справу № 910/1800/22 до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядженням майном на етап підсумкового засідання суду.

3. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:

"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Л. Гарник

Б.М. Грек

Повний текст складено 24.10.2022