номер провадження справи 17/75/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 Справа № 908/1153/22

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/1153/22

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Альтернативенерго, 71111, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Грецька, буд. 31

адреса для листування: 69001, м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 22, прим. 2

до відповідача: приватного акціонерного товариства Запоріжсантехмонтаж, 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 78

адреса для листування: 69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 36

про стягнення 181 360,31 грн.

СУТЬ СПОРУ:

20.07.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Альтернативенерго (далі ТОВ Альтернативенерго) за вих. від 20.07.22 про стягнення приватного акціонерного товариства Запоріжсантехмонтаж (надалі ПрАТ Запоріжсантехмонтаж) заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 04.03.19 №069 у сумі 181 360,31 грн., з яких: 151 557,13 грн. основного боргу, 13 891,87 грн. втрат від інфляції, 1 295,50 грн. 3% річних та 14 615,81 грн. пені.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1153/22 між суддями, вказану позовну заяву 20.07.22 передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 25.07.22 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1153/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 26.09.22 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятись протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві вказує, що на підставі договору №069 від 04.03.19 відповідачеві було поставлено електричну енергію. В порушення умов договору відповідач отриману у січні, лютому та березні 2022 р. електричну енергію на суму 151 557,13 грн. не оплатив. На підставі ст. 625 ЦК України та п. 5.10 договору позивачем нараховано 13 891,87 грн. втрат від інфляції, 1 295,50 грн. 3% річних та 14 615,81 грн. пені.

Відзив на позов, або будь які заперечення від відповідача до суду не надійшли.

Згідно з безкоштовним витягом (Опендатабот) з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (який долучено судом до матеріалів справи № 908/1153/22), станом на день прийняття позовної заяви до розгляду, місцезнаходженням ПрАТ Запоріжсантехмонтаж є: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 78.

З метою належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи № 908/1153/22 господарським судом на юридичну адресу відповідача в порядку ст.ст. 12, 120, 121, 174, 176, 234, 235, 247, 252 ГПК України направлявся екземпляр ухвали господарського суду Запорізької області від 25.07.22 про відкриття провадження у справі.

Однак, ухвала, яка надсилалась господарським судом на вказану адресу відповідача (від 25.07.22 про відкриття провадження у справі) повернулась 31.08.22 у зворотньому напрямку на адресу суду із відміткою відповідного відділення Укрпошта - за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства яким регламентовано строк розгляду справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 248 ГПК України протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі залежні від нього заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи № 908/1153/22.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/1153/22 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 23.09.22.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.03.19 між ТОВ «Альтернативенерго» (постачальник) та ПрАТ Запоріжсантехмоентаж (споживач) укладено договір №069 про постачання електричної енергії споживачу за умовами якого (п. 1.1.) цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі споживач) постачальником електричної енергії (далі постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Відповідно до заяви-приєднання (додаток №1 до договору) споживач ПрАТ Запоріжсантехмонтаж приєднався до договору постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції постачальника №4.

Відповідно до розділу 2 «Предмет договору», за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1.). Предметом договору є продаж активної електричної енергії, що передається (постачається) Постачальником в точці розподілу електричної енергії, розташованій на межі балансової належності електроустановок оператора системи та споживача. Реактивна електрична енергія не є предметом постачання.

Пунктом 3.4. договору визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком №1 до цього договору, якщо інше не передбачено комерційною пропозицією (Додаток №2). Відповідно до заяви-приєднання початком постачання електричної енергії є 01 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 5.1. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 16.03.21), Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього Договору.

За умовами п. 5.2. договору, спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (Додаток №2 до даного Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.8. договору, Споживач здійснює оплату за цим Договором шляхом безготівкового перерахування коштів на відповідний поточний рахунок постачальника, зазначений в рахунку на оплату.

Сторони (п. 12.1 договору) звільняються від відповідальності за часткове або повне не виконання зобов`язань за цим Договором, якщо це не виконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). В цьому випадку слід розуміти події надзвичайного характеру, які виникли після укладання цього Договору поза волі та бажань сторін, наприклад, але не виключно: дії природних сил та катаклізмів, війна (у т.ч. неоголошена), воєнні дії, безчинства та ін. заборони та обмеження, які випливають з документів нормативного та ненормативного характеру органів державної влади і управляння, які унеможливлюють виконання стороною своїх зобов`язань за договором. Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий компетентними уповноваженими державними органами України - довідка Торгово-промислової палати України, наданий іншій Стороні протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати виникнення форс-мажорних обставин. Ненадання такого документ)' (довідки) позбавляє Сторону права посилатися на обставини непереборної сили, як на підставу звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором (п. 12.2. договору). Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. У разі наявності довгострокових форс-мажорних обставин (терміном дії понад 3 місяці) сторони проводять взаємні переговори та консультації та вирішують питання доцільності продовження цього договору, про що укладають відповідну Додаткову угоду (п. 12.3. договору). … Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику за електричну енергію, яка була надана на їх виконання (п. 12.5. договору).

Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку (п. 5.9. договору).

27.06.19 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою Додаток №2 викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 5 зазначеного Додатку №2, до 10.00 третього числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач має надати Постачальнику електронною поштою Звіт про спожиту електричну енергію за розрахунковий період (місяць). До сьомого числа місця, наступного за розрахунковим, на підставі даних, наданих Споживачем, Постачальник надсилає Споживачу поштою (або вручає особисто) Акт купівлі-продажу електричної енергії, у якому зазначаються фактичні обсяг і ціна електричної енергії, купленої Споживачем у розрахунковому періоді (згідно Додатку №3 до Договору), підписаний зі свого боку, в двох примірниках. На підставі Акту купівлі-продажу електричної енергії до сьомого числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник виставляє остаточний рахунок.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано:

- акт купівлі-продажу електричної енергії за січень 2022 року (при цьому в акті зазначено, що сальдо на 01.01.22 становить 76757,97 грн., нараховано за січень 2022р. 81 718,86 грн., надійшло на банківський рахунок за грудень 2021 р. Та січень 2022р. 58000,00 грн., сальдо на 01.02.22 100 476,83 грн., до сплати за січень 100 476,83 грн.);

- акт купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2022 року (при цьому в акті зазначено, що сальдо на 01.02.22 становить 100 476,83грн., нараховано за лютий 2022р. 53 492,78 грн., надійшло на банківський рахунок за грудень 2021р., січень та лютий 2022р. 58 950,00 грн., сальдо на 01.03.22 95 019,61 грн., до сплати за лютий 95 019,61 грн.);

- акт купівлі-продажу електричної енергії за березень 2022 року (при цьому в акті зазначено, що сальдо на 01.03.22 становить 95 019,61 грн., нараховано за березень 2022р. 56 537,52 грн., надійшло на банківський рахунок 0,00 грн., сальдо на 01.04.22 151 557,13 грн., до сплати за березень 151 557,13 грн.).

В порушення умов договору відповідач не здійснив отриманої електричної енергії у сумі 151 557,13 грн., що стало підставою звернення ТОВ Альтернативенерго до суду з даним позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Вирішуючи спір у цій справі по суті спору суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 13 Господарсько-процесуального кодексу України (ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків(ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження обставин, є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу приписів п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін. правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 ГК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 ст. 275 ГК України закріплено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України Про засади функціонування ринку електричної енергії України та Про електроенергетику.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.п. 4.12, 4.13 розділу IV "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.18 № 312 (далі по тексту Правил), розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у т.ч. щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

На підтвердження обсягів отриманої електричної енергії від адміністратора комерційного обліку ПАТ «Запоріжжяобленерго» - позивачем надано відповідні акти прийому-передачі електричної енергії.

Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (ін. учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами отримання електричної енергії на суму 151 557,13 грн., також не надано доказів оплати заборгованості на вказану суму.

За викладених обставин, приймаючи до уваги п. 12.5. договору суд дійшов висновку стосовно того, що позовні вимоги про стягнення з ПрАТ Запоріжсантехмонтаж вартості спожитої у період з січня по березень 2022 р. електричної енергії у сумі 151 557,13 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 295,50 грн. за період 08.04.22-20.07.22, інфляційні втрати у сумі 18 891,87 грн. за період квітень-червень 2022 року) та 14 615,81 грн. пені за період 08.04.22-20.07.22 (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати отриманої електричної енергії матеріалами справи доведено.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.10 договору та п. 8 Додатку №2 в редакції Додаткової угоди №1, у разі несвоєчасної оплати електричної енергії, що постачається на умовах цього договору, Споживач зобов`язаний, незалежно від відшкодування збитків, Сплатити постачальнику пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Споживачем своїх зобов`язань по оплаті купованої в Постачальника електричної енергії.

В той же час, пунктом 12.1. договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). В цьому випадку під обставинами непереборної сили слід розуміти події надзвичайного характеру, які виникли після укладення цього договору поза волі та бажань сторін (сторони), наприклад, але не виключно: дії природних сил та катаклізмів, війна (у т.ч. неоголошена), воєнні дії, безчинства та ін., заборони та обмеження, які випливають з документів нормативного та ненормативного характеру органів державної влади і управління. які унеможливлюють виконання Стороною своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 12.2. договору, достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий компетентними уповноваженими державними органами України - довідка Торгово-промислової палати України, наданий іншій Стороні протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати виникнення форс-мажорних обставин. Ненадання такого документ)' (довідки) позбавляє Сторону права посилатися на обставини непереборної сили, як на підставу звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором.

Судом враховано, що відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи, що введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України), є загальновідомим фактом, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України, суд вважає можливим застосування в даному випадку положень п. 12.1. договору. Відтак, нарахування пені у сумі 14 615,81 грн. за період 08.04.22-20.07.22 в даному випадку є безпідставним.

За викладених обставин, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені у сумі 14 615,81 грн. судом відмовляється.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунки розміру 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС Законодавство, суд дійшов висновку, що вони виконані вірно, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 1 295,50 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13 891,87 грн.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2 720,40 грн. покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 20, 24, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, ст. ст. 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Запоріжсантехмонтаж(69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 78, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Альтернативенерго (71111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Грецька, буд. 31, , адреса для листування: 69001, м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 22, прим. 2) 151 557 (сто п`ятдесят одну тисячу п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 13 коп. основного боргу, 13 891 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн. 87 коп. втрат від інфляції, 1 295 (одну тисячу двісті дев`яносто п`ять) грн. 50 коп. 3% річних та 2 501 (дві тисячі п`ятсот одну) грн. 16 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … повний текст рішення складено 20.10.2022.

Суддя В.Л. Корсун