ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.10.2022 Справа № 908/2135/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київстар» № 20818/03 від 12.10.2022 (вх. № 2342/08-07/22 від 25.10.2022) про видачу судового наказу

Заявник: ПрАТ «Київстар» (вул. Дегтярівська, буд. 53, м. Київ; )

Боржник: Фізична особа-підприємець Шкуріна Ганна Віталіївна ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 13 114,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2022 до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Київстар» надійшла заява № 20818/03 від 12.10.2022 (вх. № 2342/08-07/22 від 25.10.2022) про видачу судового наказу щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Шкуріної Ганни Віталіївни заборгованості за угодою про надання послуг, яка утворилась станом на 05.10.2022 на загальну суму 13 114,46 грн., з яких: сума боргу за послуги зв`язку 12 237,61 грн., втрати від інфляції 727,59 грн. та 3 % річних 149,26 грн.

25.10.2022 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Розглянувши зазначену заяву про видачу судового наказу господарський суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ГПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Частиною 3 ст. 150 ГПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з доданих до заяви Приватного акціонерного товариства «Київстар» № 20818/03 від 12.10.2022 документів, в якості доказу сплати судового збору заявником додана копія платіжного доручення № 28632 від 10.10.2022 на суму 248,10 грн. (призначення платежу: судовий збір за заявою ПрАТ «Київстар», Господарський суд Запорізької області).

Суд здійснив перевірку зарахування судового збору у сумі 248,10 грн., сплаченого ПрАТ «Київстар» платіжним дорученням № 28632 від 10.10.202 до спеціального фонду Державного бюджету України та виявив, що вказане платіжне доручення на суму 248,10 грн. було зареєстровано 13.10.2022 у справі № 908/2062/22, в якій ухвалою від 24.10.2022 (суддя Горохов І.С.) було відмовлено ПрАТ «Київстар» у видачі судового наказу щодо стягнення з ФОП Шкуріної Г.В. заборгованості у розмірі 13 114,46 грн.

Про вищевказані обставини начальником аналітично-статистичного відділу складено відповідну Довідку від 25.10.2022.

Оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 151 ГПК України внесена сума судового збору стягувачу не повертається, тому суд дійшов висновку що стягувач не надав належних доказів сплати судового збору за видачу судового наказу за заявою № 20818/03 від 12.10.2022 у цій справі - № 908/2135/22.

Таким чином, заява про видачу судового наказу подана без дотримання вимог п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Крім цього, пунктом 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно з ч. 1 ст. 90 Цивільного кодексу України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму.

Тобто, найменування юридичної особи - це її ідентифікуюча ознака. Найменування складається з двох частин: організаційно - правової форми і назви. Назва це індивідуальна частина найменування.

Повне найменування юридичної особи зазначається в її установчих документах, змінах до них, усіх офіційних документах і вноситься до Єдиного державного реєстру.

Отже, організаційно-правова форма сторін повинна вказуватись повністю, так як є складовою частиною найменування юридичної особи.

У заяві в якості заявника зазначено ПрАТ Київстар, м. Київ, тобто вказано скорочену організаційно-правову форму заявника.

З урахуванням викладеного, у заяві не зазначено повного найменування заявника.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Приватному акціонерному товариству «Київстар» у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Частиною 1 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Київстар» у видачі судового наказу щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Шкуріної Ганни Віталіївни заборгованості у розмірі 13 114,46 грн.

2. Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.