ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. Справа№ 910/11215/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Лопатинська Є.Г.;

від відповідача: Шабаровський Б.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року

у справі №910/11215/20 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація»

до Відкритого акціонерного товариства «Акелік Груп», що діє через представництво «Акелік Груп» ВАТ»

про стягнення 4 563 614, 77 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Акелік Груп», що діє через представництво «Акелік Груп» ВАТ» про стягнення 4 563 614,77 грн. заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт за договором № АЛ/19/04/19-1 від 19.04.2020, укладеним між позивачем та відповідачем, в частині зобов`язань з оплати у встановлений п. 11.2 та 11.3 договору строк, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на ст. 525 та ст. 526 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути 4 563 614,77 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 4 563 614,77 грн. заборгованості.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року у справі № 910/11215/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити і встановити чи були підстави у відповідача відмовлятись від договору, які з робіт, виконаних позивачем за договором, є передбаченими умовами договору, а які додатковими, і в залежності від цього вирішити питання щодо наявності у відповідача обов`язку з оплати робіт, вказаних в актах.

За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі 910/11215/20 скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв необгрунтоване рішенян з поршенням вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України. Зокрема, скаржник зазначив, що прийняття робіт безпосереднім замовником свідчить про отримання останнім від відповідача всієї виконавчої документації, в т.ч. актів на закриття прихованих робіт відповідно до ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги», ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва». Судом першої інстанції не встановлено, які саме роботи, їх вид, об`єм і вартість не були виконанні відповідачем. Крім того, апелянт вказує, що відповідачу, який контролював виконання позивачем робіт на об`єкті, було відомо про необхідність у виконанні додаткових робіт в процесі виконання основних робіт та про внесення відповідних змін у проект шляхом проведення тендеру і відповідно про оплату додаткових робіт.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 справу №910/11215/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року у справі № 910/11215/20 та призначено до розгляду на 05.10.2022.

21.09.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зокрема, відповідач зазначив, що позивачем не доведено фактичне виконання будівельних робіт за чотирма спірними актами, доказів на підтвердження їх виконання матеріали спарви не містять. При цьому, доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним позивачем в позовній заяві.

23.09.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до яких відповідач зазначив, що позивачем до апеляційної скарги додані нові докази. Однак, в апеляційній скарзі не міститься будь-яких обґрунтувань причин поважності неподання зазначених доказів.

28.09.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшли пояснення щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції. Так, позивач зазначив, що відповідач 20.07.2022 подав до суду першої інстанції письмові пояснення по суті справи, відповідно до яких позиція позивача є кардинально відмінною від позиції, яка викладалася раніше. Враховуючи те, що 21.07.2022 судом першої інстанції вже було прийнято рішення по справі, позивач був позбавлений можливості надати свої заперечення на вказані пояснення відповідача та відповідні докази.

У судовому засіданні 05.10.2022, розглянувши клопотання позивача про поважність причин неподання доказів до суду першої інстанції, колегія суддів відмовляє у їх прийнятті враховуючи наступне.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК україни).

Так, позивач необгрунтував неможливість подання подання нових доказів з причин, що не залежали від нього.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2022 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.10.2022 заперечував доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» - без задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 19.04.2019 року між Відкритим акціонерним товариством «Акелік Груп», що діє через представництво «Акелік Груп» ВАТ» (надалі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» (надалі - позивач, підрядник) укладено договір підряду №АЛ/19/04/19-1 (надалі - договір), за умовами п. 1.1 якого замовник передає, а підрядник приймає на себе зобов`язання з виконання робіт на об`єкті: «Капітальний ремонт вул. Сергія Параджанова (перехрестя шосе Київське - вул. Сергія Параджанова до буд. №64) в м. Житомирі». Склад та обсяги робіт, що доручаються підряднику, визначені на підставі затвердженої проектної документації (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 договору безпосереднім замовником робіт є Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації. Роботи фінансуються за рахунок місцевого бюджету м. Житомир.

Згідно з п. 2.1 договору сторони погодили строк виконання робіт: до 20.07.2019. Початок: дата підписання договору; закінчення: 20.07.2019. Строк виконання робіт може бути продовжений у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, в тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі.

Відповідно до п. 3.1 договору договірна ціна за роботи розрахована згідно з правилами визначення вартості будівництва та визначається на основі договірної ціни, є невід`ємною частиною даного договору та становить 27 803 842,69 грн., в тому числі ПДВ 20% 4 633 973,78 грн.

Остаточна ціна договору, яку має сплатити замовник на користь підрядника, визначається як сума всіх актів виконаних робіт, підписаних сторонами на виконання цього договору (п. 3.2 договору).

Договірна ціна може бути переглянутою у випадку: зміни обсягу робіт; виконання робіт не передбачених даним договором. Перегляд ціни договору обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємними частинами договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до п.п. 4.4.1, 4.4.2 договору підрядник зобов`язався, зокрема, забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим договором та забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам розділу 6 цього договору, а замовник в свою чергу зобов`язався, в повному обсязі сплачувати підряднику за виконані роботи по мірі надходження фінансування від безпосереднього замовника робіт та приймати виконані роботи згідно з формами №КБ-2в №КБ-3.

Приймання-передача закінчених робіт проводиться згідно чинного законодавства, іншими нормативними актами та договором підряду (п. 10.1 договору).

За умовами п. 10.3 договору передача виконаних робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. В період за п`ять днів до закінчення виконання робіт, підрядник надає замовнику складені відповідно до положень чинних ДСТУ та СОУ акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

У разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини підрядника, він зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт у термін до 10 днів. У іншому разі замовник не приймає такі роботи до їх усунення (п. 10.4 договору).

Положеннями п. 11.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 27.05.2019) сторони погодили, що замовник здійснює попередню оплату у розмірі, що становить 4 000 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 666 666,67 грн. протягом п`яти банківських днів з дня підписання цього договору після виставлення підрядником рахунків-фактури.

Відповідно до п. 11.2 договору приймання робіт здійснюється відповідно до фактичного періоду їх виконання, який визначається актами дефектів та первинними обліковими документами (журнали виконаних робіт, подорожні листи, наряд-замовлення тощо).

Акти форми №КБ-2в та довідки форми №КБ-3 з розрахунками готує підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення виконання робіт. Уповноважений представник замовника протягом трьох днів перевіряє акти і підписує їх в частині фактично виконаних обсягів робіт (п. 11.4 договору).

Відповідно до 11.5 договору взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт.

Згідно п. 16.1 договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 20.07.2019 включно, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Листом № 782 від 11.12.2019 року позивач надіслав на адресу відповідача акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3, для їх підписання та подальшої оплати вартості виконаних робіт, на загальну суму 4 678 587,23 грн., до якої включено 3 465 068,64 грн виконання робіт на об`єкті за період з травня по серпень 2019 року, та 1 213 518,56 грн. додаткових робіт.

Відповідач надіслані позивачем акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 не підписав та листом №411/19 від 27.12.2019 року просив позивача для підтвердження дійсного виконання зазначених в актах та довідках робіт на об`єкті надати: обґрунтування доцільності прийняття позивачем рішення про організацію постачання асфальтобетонної суміші з необхідними технологічно-температурними характеристиками на об`єкт з виробництва, розташованого на відстані, що перевищує 150 км; документальне підтвердження виконання позивачем прихованих робіт та підтвердження факту прийнятих відповідачем виконаних прихованих робіт, оскільки останній не був залучений позивачем для закриття та підписання актів прихованих робіт, як того вимагають умови договору та ДБН А.3.1-5-2016; повний комплект виконавчої документації. Також, відповідач вказував на необхідності підтвердження обсягів робіт шляхом проходження державної експертизи кошторисної документації, оскільки позивач у семиденний термін не попередив відповідача про початок виконання додаткових робіт, як це передбачено п.п. 4.4.3.10 договору.

Листами № 6.1-184 від 15.01.2020 року та № 03.4-922 від 11.03.2020 року Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації повідомило позивача про прийняття ним робіт з проведення капітального ремонту дороги вул. Сергія Параджанова, на підтвердження чого надало акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в, підписані між Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації та «Акелік Груп» ВАТ, та проінформувало про здійснення оплати проведених відповідачем робіт, а також, що станом на 01.01.2020 року роботи на об`єкті не були завершені, залишок невиконаних робіт складав 968 325,00 грн.

Предметом спору в цій справі є питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором, у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 року у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 року у справі № 910/11592/19).

Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для несплати вартості фактично виконаних робіт.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. У даному випадку - на відповідача.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 року у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 року у справі № 921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 905/1090/17, від 06.08.2018 року у справі № 911/662/17, від 19.06.2019 року у справі № 910/11191/18, від 18.07.2019 року у справі № 910/6491/18, від 21.08.2019 року у справі № 917/1489/18.

Якщо позивач, як підрядник, фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акти приймання - виконання будівельних робіт, які останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, в залежності від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, та інших обставин встановлених судами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року у справі № 910/18384/20.

Таким чином, вирішення питання щодо наявності (відсутності) підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду залежить від наявності у справі доказів виконання позивачем робіт, зазначених ним у відповідних актах, та інших встановлених судом обставин.

Колегією суддів встановлено, що позивачем було надіслано відповідачу акти форми №КБ-2в та довідки форми № КБ-3, однак вказані акти і довідки не були підписані відповідачем, відповідач вказані в актах роботи не оплатив. У відповідь відповідач направив позивачу листа, в якому просив надати обґрунтування доцільності виконання позивачем додаткових робіт.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у постанові від 29.11.2021 року вказав на те, що під час нового суди повинні врахувати, що сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для несплати вартості фактично виконаних позивачем робіт, тоді як, нездійснення оплати таких робіт, строк виконання за якими настав, є відповідно порушенням умов договору і положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України (пункт 63 постанови), встановити належним чином наявність/відсутність обґрунтованої відмови відповідача прийняти роботи за договором та підписати акти приймання, дослідити обставини наявності обґрунтованої відмови відповідача від підписання актів приймання робіт, оцінити, чи відмовляється відповідач безпідставно від підписання надісланих позивачем актів (пункти 59, 60 постанови), оскільки з урахуванням вищезазначених положень законодавства вказана обставина впливає на обставини виникнення за вказаними актами прав та обов`язків замовника.

Листом № 411/19 від 27.12.2019 року відповідач просив позивача надати пояснення (обґрунтування доцільності прийняття позивачем рішення про організацію постачання асфальтобетонної суміші з необхідними технологічно-температурними характеристиками на об`єкт з виробництва, розташованого на відстані, що перевищує 150 км), документальне підтвердження виконання позивачем прихованих робіт та підтвердження факту прийнятих відповідачем виконаних прихованих робіт (оскільки останній не був залучений позивачем для закриття та підписання актів прихованих робіт), а також повний комплект виконавчої документації - для підтвердження дійсного виконання зазначених в актах та довідках робіт на об`єкті.

Як вбачається із матеріалів справи, спірними є чотири акти приймання виконаних робіт. Із них акт № 4 без дати на суму 1 209 887,04 грн. та акт № 5 без дати на суму 3631,52 грн. стосуються виконання додаткових робіт.

Відповідач листом № 411/19 від 27.12.2019 року у відповідь на надіслані йому позивачем акти повідомив, що відповідно до п. 4.4.3.10 договору позивач перед початком виконання додаткових робіт зобов`язаний був попередити його про необхідність виконання додаткових робіт, чого позивачем не було зроблено. Крім того, відповідач зазначив про необхідність підтвердження обсягів робіт шляхом проходження державної експертизи кошторисної документації, враховуючи те, що позивач не попередив його про початок виконання додаткових робіт.

Згідно з пунктом 4.4.3.10 договору, при виникненні необхідності виконання додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення договірної ціни, позивач зобов`язаний попередити про це відповідача у термін, що не перевищує 7 днів.

Згідно з п. 4.2.3.3 договору відповідач як замовник зобов`язаний оплатити позивачу як підряднику додаткові роботи тільки в тому разі, якщо такі додаткові роботи погоджені сторонами або в інший передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4 ст. 877 Цивільного кодексу України, підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника.

Позивачем не надано суду доказів того, що, виявивши у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, він повідомляв про це відповідача.

Доказів того, що позивач виконав обов`язок, встановлений ч. 3 ст. 877 Цивільного кодексу України, матеріали справи теж не містять.

Так само не містять матеріали справи доказів того, що сторонами переглядалась ціна договору у зв`язку з необхідністю проведення додаткових робіт та укладалась додаткова угода, як це передбачено п. 3.3 договору.

Доводи позивача, що на момент направлення відповідачем відповіді від 27.12.2019 року роботи на об`єкті, зокрема, додаткові роботи вже були прийняті й оплачені безпосереднім замовником, не відповідають наявним у справі доказам, оскільки з наявних у матеріалах справи актів за формою КБ-2в на додаткові роботи, підписаних між Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації та відповідачем вбачається, що вказані в них роботи виконувалися на підставі договору № 8-20 від 07.04.2020 року, а самі акти датовані 17.04.2020 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не має права вимагати від відповідача плату за виконані додаткові роботи, а у відповідача - відсутній обов`язок щодо оплати вказаних додаткових робіт, оскільки сторонами не погоджено, в установленому законом і договором порядку, обсяг та ціну вказаних в акті № 4 та акті № 5 додаткових робіт, не передбачених договором.

Що стосується акта № 3 без дати на суму 3 422 221,73 грн. та акта № 6 без дати на суму 42 846,94 грн.), то колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження фактичного виконання робіт, відображених у спірних актах, позивач посилається на акти приймання виконаних будівельних робіт, які підписані між відповідачем та Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації. При цьому, позивач вважає, що відмова відповідача від підписання спірних актів є неправомірною, оскільки види, обсяги, об`єми та вартість цих робіт є ідентичними тим, що передбачені в актах виконаних робіт, підписаних між Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації та відповідачем.

Відповідно до п. 11.2 договору приймання робіт здійснюється відповідно до фактичного періоду їх виконання, який визначається актами дефектів та первинними документами (журнали виконаних робіт, подорожні листи, наряд-завдання).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що лист відповідача № 411/19 від 27.12.2019 не може вважатися мотивованою відмовою від підписання актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Водночас, і не свідчить про відмову відповідача від оплати виконаних робіт, оскільки надання первинних облікових документів під час прийняття виконаних робіт передбачено умовами договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що вищевказані документи були надані позивачем відповідачу.

Згідно із п. 11.3 договору розрахунки проводяться замовником підряднику на підставі "Акту приймання виконаних будівельних робіт" (форма №КБ-2в), і "Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форми №КБ-3), складених відповідно до положень чинних ДСТУ та СОУ, підписаних уповноваженими представниками сторін. Строк оплати - 10 банківських днів з дати підписання ф №КБ-2в і ф №КБ-3.

Враховуючи викладене, вимоги щодо стягнення вартості робіт є передчасними, оскільки позивачем не доведений факт їх виконання.

Крім того, колегією суддів встановлено, що види, обсяги і вартість робіт, які відображені позивачем в актах № 3 без дати на суму 3 422 221,73 грн. та № 6 без дати на суму 42 846,94 грн., не є ідентичними тим, що передбачені в актах виконаних робіт № 08/08/19 за серпень-3 2019 року, № 07/08/19 за серпень-1 2019 року, № 06/08/19 за серпень 2019 року, № 05/08/19 за липень-2 2019 року, № 04/08/19 за липень 2019 року, № 03/08/19 за червень 2019 року, підписаних між Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації та відповідачем.

Так, в акті № 6 без дати на суму 42 846,94 грн., підписаному позивачем, відображено виконання робіт на виконання локального кошторису 7-1-1 (ремонт зливових мереж), тоді як в актах, підписаних відповідачем та Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації, не зазначено про будь-які роботи в межах локального кошторису 7-1-1. В акті № 3 без дати на суму 3 422 221,73 грн. відображено виконання робіт на виконання локального кошторису 2-1-5 (улаштування примикань), водночас, в актах, підписаних між відповідачем та Управлінням, про будь-які роботи в межах локального кошторису 2-1-5 не зазначається.

Також суд звертає увагу на те, що згідно листа Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації № 06.1-184 від 15.01.2020 року, станом на 01.01.2020 роботи на об`єкті не були завершені, залишок невиконаних робіт складав 968 325,00 грн. Наведене спростовує доводи позивача про те, що станом на дату надсилання відповідачу актів (грудень 2019 року) аналогічні роботи були прийняті Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації, а роботи по будівництву об`єкта - були завершені.

Що стосується посилань позивача на те, що надані ним до суду акти підписані інженером технічного нагляду Тищенком О.В., то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції що, оскільки погоджений сторонами у п.п. 10.1-10.4 договору порядок приймання-передачі закінчених робіт шляхом оформлення та підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), так само як і Типова форма № КБ-2в, затверджена наказом Державного комітету статистики України і Державного комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.2002, передбачає підписання акта лише уповноваженими особами підрядника і замовника та не передбачає підписання акта будь-якими третіми особами. З огляду на це, наявність на непідписаних відповідачем актах підпису і печатки інженера технічного нагляду Тищенка О.В., який не є уповноваженою особою ані позивача, ані відповідача, не може підтверджувати факт виконання вказаних в акті робіт позивачем чи прийняття зазначених робіт відповідачем.

Будь-яких інших належних чи допустимих доказів на підтвердження фактичного виконання позивачем робіт, відображених у спірних актах, позивачем суду не надано, матеріали справи - не містять.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансстроймеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року у справі №910/11215/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі № 910/11215/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/11215/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Є.Ю. Пономаренко

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 20.10.2022