ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"20" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3160/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.
за участю секретаря судового засідання Росєєвої А.М.
розглянувши заяву відповідача фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22 від 11.10.2022 року/ у справі № 916/3160/21
за позовом: фізичної особи-підприємця Мерт Хікмет /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , адреса листування АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 /
до відповідача: фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни /адреса АДРЕСА_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 /
про стягнення упущеної вигоди у розмірі 500 000,00 грн
за участі представників сторін:
від позивача: не з`явився, повідомлений належним, причини неявки невідомі;
від відповідача: Візна О.М. (особисто); Щербакова О.С. адвокат за ордером № ВН196171 від 04.11.21р.
Господарським судом Одеської області розглядалася справа № 916/3160/21 за позовом фізичної особи підприємця Мерт Хікмет до фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення упущеної вигоди у розмірі 500 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця Мерт Хікмет до фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення упущеної вигоди у розмірі 500 000,00 грн.

11.10.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22/ у справі № 916/3160/21, в якій відповідач просить покласти судові витрати на позивача у розмірі 54 505,39 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.10.2022 року заяву про розподіл судових витрат /вх. №2-885/22 від 11.10.2022 року/ передано судді Петренко Н.Д.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року прийнято до розгляду заяву відповідача фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22 від 11.10.2022 року/ у справі № 916/3160/21; розгляд заяви призначено на 20.10.2022 р. о 14:00 год.

Позивач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

У судовому засіданні відповідач та її представник заяву про стягнення судових витрат підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи в частині вимог відповідача про розподіл судових витрат, вислухавши відповідача та її представника, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача підлягає частковому заводоволенню, з огляду на наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву, датованому 05.11.2021 року, відповідачем було визначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат в загальному розмірі 41 000,00 грн.

17.01.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу /вх. № 1269/22/, в якій розмір судових витрат становить 31 250,15 грн.

18.03.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу /вх. № 5672/22/, в якій відповідач просить стягнути судові витрати у розмірі 33 045,39 грн.

Та вже 11.10.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22/ у справі № 916/3160/21, в якій відповідач просить покласти судові витрати на позивача у розмірі 54 505,39 грн.

Судом встановлено, що з метою захисту порушених прав, 10.09.2021 року між відповідачем та адвокатом Щербаковою О.С. укладено договір про надання правової допомоги № 14, відповідно до п.1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити таку допомогу в порядку та строки, обумовлені сторонами, а також компенсувати фактичні витрати адвоката, пов`язані з її наданням, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.5 замовник зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката; підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 3 днів із моменту отримання. Якщо протягом 5 днів зауважень замовника по вказаному акту не надійде, він вважається підписаним.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань /п. 2.1 договору/.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком № 1 до цього договору /п. 3.1 договору/.

Замовник зобов`язується окремо від плати, здійсненої в порядку п. 3.1 договору, компенсувати адвокату фактичні витрати на виконання ним зобов`язань за договором (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів, транспортні витрати, витрати на копіювання та друк документів, витрати на оплату послуг операторів мобільного зв`язку, Інтернет-провайдерів тощо), відповідно до наданих адвокатом підтверджуючих документів.

Додатком № 1 від 05.11.2021 року до договору про надання правової допомоги № 14 визначено, що оплата наданої адвокатом правової допомоги здійснюється на умовах післяплати за виставленими рахунками. Аванс не передбачений. На підтвердження понесених із метою виконання договору витрат адвокат повинен надати замовнику відповідні документи. Інакше такі витрати не підлягають оплаті з боку замовника. Загальна сума винагороди за договором складається з сум, вказаних адвокатом у виставлених рахунках. У разі відмови в задоволені позову у справі № 916/3160/21 судом першої інстанції, замовник на користь адвоката сплачує додатково гонорар у розмірі 10 000,00 грн.

Адвокатом відповідача складено опис робіт, здійснених по справі № 916/3160/21, а саме: вих. № 06/22 від 17.01.2022 року; № 08/22 від 09.03.2022 року; № 19/22 від 10.10.2022 року.

Судом досліджено надані відповідачем рахунки, а саме:

- № 23/21 від 09.11.2021 року на суму 9 650,00 грн;

- № 27/21 від 19.11.2021 року на суму 700,00 грн;

- № 29/21 від 03.12.2021 року на суму 3 200,00 грн;

- № 32/21 від 22.12.2021 року на суму 1 000,00 грн;

- № 04/22 від 17.01.2022 року на суму 3 590,00 грн;

- № 10/22 від 23.02.2022 року на суму 800,00 грн;

- № 21/22 від 01.07.2022 року на суму 2 500,00 грн;

- № 31/22 від 05.10.2022 року на суму 2 900,00 грн;

- № 32/22 від 05.10.2022 року на суму 10 000,00 грн;

- № 19/22 від 17.06.2022 року на суму 2 900,00 грн;

- № 22/22 від 05.07.2022 року на суму 3 160,00 грн.

Загальна сума витрат, відповідно до виставлених адвокатом рахунків становить 40 400,00 грн.

Судом досліджено посадочні документи на ім`я Щербакової Ольги з м. Вінниця до м. Одеса на в зворотному напрямку:

- на дату 17.11.2021 року на суму 480,09 грн; на дату 17.11.2021 року на суму 480,09 грн;

- на дату 21.12.2021 року на суму 525,08 грн; на дату 21.12.2021 року на суму 480,09 грн;

- на дату 17.01.2022 року на суму 595,85 грн; на дату 17.01.2022 року на суму 548,95 грн;

- на дату 23.02.2022 року на суму 497,62 грн; на дату 23.02.2022 року на суму 497,62 грн.

Транспортні витрати на посадочні документи становлять 4 105,39 грн.

Господарський суд зауважує, що відповідачем не надано детальний розрахунок заявленої до компенсації суми судових витрат з конкретизацією складових судових витрат. При цьому відповідачем заявлено до стягнення 54 505,39 грн. Однак, проаналізувавши надані відповідачем докази, суд зазначає, що заявлена до стягнення сума судових витрат 54 505,39 грн складається з: 40 400,00 грн витрати відповідно до виставлених рахунків, 4 105,39 грн компенсація витрат на поїзд, 10 000,00 грн гонорар адвоката.

Судом досліджено виписку по рахунку адвоката відповідача, з яких вбачається, що відповідач здійснила оплати 10.11.2021 року на суму 9 650,00 грн, 19.11.2021 року на суму 700,00 грн, 04.12.2021 року на суму 3 200,00 грн, 23.12.2021 року на суму 1 000,00 грн, 06.10.2022 року на загальну суму 14 900,00 грн, 01.07.2022 року на суму 2 500,00 грн, 17.06.2022 року на суму 2 900,00 грн. Також матеріали справи містять платіжне доручення, а саме № 28 від 20.01.2022 року на суму 3 590,00 грн.

Судом встановлено, що представництво ФОП Візної О.М. в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Щербаковою О.М. на підставі ордеру ВН № 196171 від 04.11.2021 року та АВ № 1030140 від 09.02.2022 року.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг.

Судом встановлено, що адвокат Щербакова О.С. була присутня у судових засіданнях, призначених на 17.11.2021 року, 21.12.2021 року, 17.01.2022 року, 23.02.2022 року, 06.06.2022 року, 17.06.2022 року, 28.09.2022 року, 05.10.2022 року.

Проаналізувавши матеріали справи в частині вимог про розподіл судових витрат, господарський суд приходить до наступних висновків.

Господарський суд вважає безпідставним включенням до переліку послуг з правової допомоги адвоката послуг з компенсацій витрат на оплату послуг зв`язку на загальну суму 595,00 грн, оскільки відповідачем не надано фіскального чеку до відзиву /вх. № 30508/21 від 15.11.2021 року, до клопотання /вх. № 32892/21 від 07.12.2021 року, до заперечень /вх. № 32922/22 від 07.12.2021 року/, до клопотання /вх. № 585/22 від 11.01.2022 року, до заяви /вх. № 1269/22 від 17.01.2022 року/, до заяви /вх. № 5672/22/, до апеляційної скарги /ПЗАГС вх. № 1088/22 від 11.07.2022 року/. Оскільки саме фіскальний чек є доказом сплати послуг поштового зв`язку.

Також суд вважає безпідставним включенням до переліку послуг з правової допомоги адвоката витрат на оплату послуг таксі під час відрядження у розмірі 200,00 грн, оскільки відповідачем всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано жодних доказів на підтвердження понесення вказаних витрат.

Безпідставним суд вважає також і включення до переліку послуг з правової допомоги адвоката авансування судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 17.06.2022 року про зупинення провадження у справі у розмірі 2 500,00 грн. Оскільки ФОП Візною сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 481,00, що підтверджується квитанцією від 03.07.2022 року /а.с. 137/. Таким чином господарський суд приходить до висновку, що судовий збір, сплачений відповідачем за оскарження ухвали суду від 17.06.2022 року підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Господарський суд зазначає, що транспортні витрати на посадочні документи у розмірі 4 105,39 грн також не є витратами з правової допомоги адвоката, а підлягають відшкодуванню на підставі як витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду /п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України/.

Щодо вимог заявника про стягнення з позивача «гонорару успіху» у сумі 10 000 грн., то суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Адвокат має право вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, попередньої виплати гонорару та/або компенсації можливих витрат, пов`язаних з виконанням доручення. Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд зауважує, що у абз. 3 пункту 6.5 постанови ОП КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості та реальності, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з позивача гонорару успіху у розмірі 10 000,00 грн, оскільки позивачем не наведено жодних обставин або доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених витрат на професійну правничу допомогу та/або неналежне оформлення документів, визначених Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд враховує, що визначений відповідачем розмір гонорару успіху становить 2 % від ціни позову, що свідчить про співмірність та розумність вказаних витрати.

Як зазначено судом вище, відповідачем не надано детальний розрахунок заявленої до компенсації суми судових витрат з конкретизацією складових судових витрат. При цьому відповідачем заявлено до стягнення 54 505,39 грн. Однак, проаналізувавши надані відповідачем докази, суд зазначає, що заявлена до стягнення сума судових витрат 54 505,39 грн складається з: 40 400,00 грн витрати відповідно до виставлених рахунків, 4 105,39 грн компенсація витрат на поїзд, 10 000,00 грн гонорар адвоката.

Разом із тим, господарський суд зазначає, що відповідно до виставленого відповідачем рахунку № 32/22 від 05.10.2022 року гонорар у справі № 916/3160/21 становить 10 000,00 грн.

Таким чином, гонорар успіху відповідачем враховано до загальної суми судових витрат двічі, а саме відповідно до рахунку № 32/22 від 05.10.2022 року та окремо як гонорар успіху адвоката.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що заява відповідача фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22 від 11.10.2022 року/ у справі № 916/3160/21 підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена, а саме стягненню підлягають грошові кошти у розмірі 43 691,39, з яких: 2481,00 грн судовий збір за апеляційну скаргу, 37 105,00 грн правнича допомога, в тому числі гонорар успіху адвоката, 4 105,39 грн транспортні витрати.

Керуючись ст.ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни про стягнення судових витрат /вх. № 2-885/22 від 11.10.2022 року/ у справі № 916/3160/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця фізичної особи-підприємця Мерт Хікмет /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , адреса листування АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь фізичної особи-підприємця Візної Олени Миколаївни /адреса АДРЕСА_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 / судові витрати у розмірі 43 691,39 грн /сорок три тисячі шістсот дев`яносто одна гривня 39 копійок/, з яких: 37 105,00 грн правнича допомога, 4 105,39 грн транспортні витрати, 2481,00 грн судовий збір.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 21.10.2022 року.

Суддя Н.Д. Петренко