ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 рокуСправа № 912/2738/20 (912/3562/21)
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в межах справи №912/2738/20 про банкрутство Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича

матеріали позовної заяви Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича, вул. Горького, 16, с. Федорівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27654

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

3. ОСОБА_3 , АДРЕСА_4

4. ОСОБА_4 , АДРЕСА_5

про визнання недійсними договорів, витребування майна

за участю представників:

від позивача - Різник О.Ю., арбітражний керуючий (у режимі відеоконференції);

від відповідача 1 - Щедров О.Р., адвокат, ордер серії ВЕ № 1073431 від 14.10.2022;

від відповідача 2 - Щедров О.Р., адвокат, ордер серії ВЕ № 1073432 від 14.10.2022;

від відповідача 3 - Кизенко Д.О., ордер №1229865 від 19.08.2022 (у режимі відеоконференції);

від відповідача 4 - участі не брали;

від кредитора (ТОВ "Інформаційно-торговий дім-ЛС") - Руденко С.Л., директор (у режимі відеоконференції);

від кредитора (ТОВ "Інформаційно-торговий дім-ЛС") - Шведов С.П., ордер № 1030621 від 13.07.2022 (у режимі відеоконференції).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ухвалою від 21.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича.

Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2021 визнано Фермерське господарство Зобенка Леоніда Васильовича банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, ліквідатором Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича призначено арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича.

24.09.2021 (номер публікації: 67275, дата публікації на сайті ВГСУ: 24.09.2021 о 15:32) на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднене повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про:

- визнання недійсними договору купівлі - продажу № 3541/2018/800458 від 25.01.2018 транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що укладений між ФГ Зобенка Л.В. (код 20656335 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 );

- визнання недійсними договору купівлі - продажу № 3544/2018/914183 від 24.04.2018 транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , що укладений між ФГ Зобенка Л.В. (код 20656335 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 );

- витребування на користь ФГ Зобенка Л.В. із чужого незаконного володіння особи за якою зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 вартістю 1 071 140,61 грн;

- витребування на користь ФГ Зобенка Л.В. із чужого незаконного володіння особи за якою зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 вартістю 1 071 140,61 грн.

Позовна заява мотивована тим, що під час виконання повноважень ліквідатора встановлено обставини відчуження транспортних засобів за договорами від 25.01.2018 та 24.04.2018 за заниженою ціною, без отримання коштів, з метою ухилення від сплати боргів.

Так, ліквідатор зазначає, що 25.01.2018 між ФГ Зобенка Л.В. в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіль марки BMW Х3 2016 року випуску) за ціною 257012,00 грн.

24.04.2018 між ФГ Зобенка Л.В. в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіль марки BMW Х3 2016 року випуску) за ціною 257012,00 грн.

На переконання ліквідатора вказані правочини вчинялися з метою уникнення звернення стягнення на майно кредиторами. Спірне майно придбане ФГ Зобенка Л.В. за 1071140,61грн за кожну одиницю. Спірні транспортні засоби становили 10% усіх активів товариства на кінець 2018 року, що підтверджується балансом на 31.12.2018.

На момент укладення спірних договорів, боржник мав заборгованість, зокрема, перед одним з кредиторів - ТОВ "Інформаційно-торговий дім ЛС", яка стала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ліквідатор стверджує, що правочини вчинено без мети отримання прибутку, за заниженою ціною, відсутні докази сплати покупцями коштів за майно боржника. Крім того, правочини укладено із заінтересованою особою по відношенню до боржника, оскільки ОСОБА_2 , який придбав один із автомобілів, є уповноваженою особою продавця при відчуженні другого автомобіля.

Ухвалою від 10.02.2022 господарським судом прийнято позовну заяву Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича до розгляду в межах справи №912/2738/20 про банкрутство Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича, постановлено позовну заяву №912/2738/20(912/3562/21) розглядати за правилами загального позовного провадження.

16.06.2022 до суду від представника відповідачів 1, 2 надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про застосування наслідків спливу позовної давності. У поданому відзиві відповідачі 1 та 2 зазначають про те, що правочин, укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватись судом на предмет його відповідності/невідповідності вимогам законодавства про банкрутство, чинного на час укладення цього правочину. У даній справі спірні договори укладено 25.01.2018 та 24.04.2018, провадження у справі про банкрутство відкрито 21.09.2020, позовну заяву у даній справі подано 14.12.2021. Відтак, за переконанням відповідачів 1 та 2 у даній справі не підлягають застосуванню приписи ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

В той же час, ліквідатором не наведено жодної з підстав для визнання недійсними договорів, визначених у ст.215 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. спірних правочинів передача транспортного засобу здійснюється після повної оплати вартості майна. Ціна транспортних засобів не є меншою їх балансової вартості та є справедливою, враховуючи затоплення автомобілів у водоймі. Орієнтовний перелік запчастин та відновлювальних робіт по кожному автомобілю складав 652869,28грн. У подальшому ОСОБА_2 власними силами здійснено закупівлю запчастин та ремонт автомобілів, що позначилось на його вже збільшеній ціні при наступному продажу. ОСОБА_1 ремонт автомобіля не здійснював та відчужив його за тією ж ціною.

Відповідачі 1 та 2 зазначають про повний розрахунок у готівковій формі за придбані автомобілі.

Грошові зобов`язання боржника перед кредиторами, на які посилається ліквідатор у поданій позовній заяві, виникли після укладення оспорюваних договорів, чим спростовується твердження ліквідатора про умисне вчинення боржником дій з відчуження майна для уникнення розрахунку з кредиторами.

Поряд з тим, відповідачі 1 та 2 спростовують твердження позивача про укладання договорів із заінтересованими особами, оскільки родинні відносини між відповідачами, які не є боржниками, не свідчать про недійсність правочинів у тому числі в силу ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства.

16.06.2022 відповідачами 1 та 2 подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. У поданій заяві відповідачі зазначають про початок перебігу позовної давності за позовними вимогами про визнання недійсними правочинів 25.01.2018 та 24.04.2018 (з моменту укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів) та, відповідно сплив такого строку 25.01.2021 та 24.04.2021, в той час як позовна заява подана до суду 14.12.2021. У зв`язку з пропуском строку позовної давності відповідачі 1 та 2 просять відмовити у задоволенні позову повністю.

20.06.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачів. У відповіді на відзив ліквідатор наполягає на відсутності доказів розрахунку покупцями із ФГ Зобенка Л.В. за придбані автомобілі. З приводу незадовільного технічного стану автомобілів, ліквідатор, з посиланням на ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначає, що для визначення технічного стану транспортного засобу має складатись дефектний акт з обов`язковими відповідними реквізитами. Будь-які акти технічного стану спірних транспортних засобів, які б засвідчували їх несправність відсутні. при реєстрації автомобілів на нових власників під час огляду працівниками РСЦ дефектів не виявлено.

Ухвалою від 21.06.2022 витребувано від Головного сервісного центру МВС України: інформацію про дату зняття із обліку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) т/з марки BMW, модель ХЗ 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , копії договору купівлі-продажу, дійсних власників (назва, п.і.б., адреса, код/ІПН) т/з марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за якими т/з зареєстрований (у разі відчуження); інформацію про власника (назва, п.і.б., адреса, код/ІПН) транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_4 ; підготовче засідання у справі №912/2738/20(912/3562/21) відкладено на 13.07.2022 о 14:00 год.

24.06.2022 від представника відповідачів 1, 2 надійшли заперечення.

01.07.2022 від позивача надійшли заперечення №02-16/103 від 24.06.2022 на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

11.07.2022 від представника відповідачів 1, 2 надійшли пояснення щодо заперечення на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

13.07.2022 від позивача надійшли пояснення на пояснення адвоката Курлейко О.С. від 11.07.2022 щодо заперечення на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Ухвалою від 13.07.2022 господарським судом підготовче засідання у справі №912/2738/20(912/3562/21) відкладено на 09.08.2022 о 14:00 год, повторно витребувано від Головного сервісного центру МВС України докази.

21.07.2022 до суду від Головного сервісного центру МВС на виконання вимог ухвали суду надійшла запитувана інформація.

Ухвалою від 09.08.2022 задоволено клопотання позивача від 03.08.2022 №02-16/113 про залучення співвідповідачів; залучено гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 до участі у справі у якості співвідповідачів; відкладено підготовче засідання у справі № 912/2738/20(912/3562/21) до 01.09.2022.

Відповідачем 4 ( ОСОБА_4 ) 29.08.2022 подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає про недоведення позивачем обставин, наведених у позові, зокрема, щодо заниженої ціни продажу автомобілів, укладення спірних договорів заінтересованими особами. Крім того, відповідач 4 зазначає про наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі, що унеможливлює його витребування від добросовісного набувача, у зв`язку з чим позивачем неправильно обраний спосіб захисту його порушеного права.

Відповідачем 4 29.08.2022 також надіслано до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності на підставі ст.257 Цивільного кодексу України.

29.08.2022 від відповідача 3 ( ОСОБА_3 ) надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

01.09.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив ОСОБА_4 , а також заперечення на заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У відповіді на відзив ліквідатор зазначає, що відповідач 4 не надала до справи докази оплати придбаного транспортного засобу, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати її добросовісним набувачем цього майна.

Протокольною ухвалою від 01.09.2022, на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.09.2022 о 12:00 год.

08.09.2022 від ОСОБА_4 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09.09.2022 від відповідача 3 ( ОСОБА_3 ) надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про відсутність підстав для застосування приписів ст.388 Цивільного кодексу України до даних правовідносин, оскільки майно не було загублено власником, не було викрадене у власника, не було порушено волевиявлення ФГ Зобенка Леоніда Васильовича та наступних власників щодо відчуження автомобіля. Ліквідатором не було спростовано той факт, що відповідач 3 є добросовісним набувачем, не доведено наявність законних підстав витребування у нього спірного майна в порядку ст.388 Цивільного кодексу України, а відтак ОСОБА_3 є таким, що набув на законних підставах право власності на спірних транспортний засіб, тобто є добросовісним набувачем.

15.09.2022 від позивача надійшли пояснення на відзив ОСОБА_3 .

Ухвалою від 16.09.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 05.10.2022.

В судовому засіданні 05.10.2022 оголошено перерву до 17.10.2022.

В судовому засіданні 17.10.2022 брали участь ліквідатор ФГ Зобенка Леоніда Васильовича арбітражний керуючий Різник О.Ю., представники відповідачів 1, 2, 3, а також представник кредитора - ТОВ "Інформаційно-торговий дім ЛС", господарським судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників, господарський суд встановив наступні обставини.

29.12.2016 Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича придбано автомобіль BMW, Дизель XЗ xDrive20d, 1995, 2016, НОМЕР_5, НОМЕР_1 , за ціною 1285368,73грн (з урахуванням ПДВ), що підтверджується податковою накладною від 29.12.2016 №289.

29.12.2016 Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича придбано автомобіль BMW, Дизель XЗ xDrive20d, 1995, 2016, НОМЕР_6, НОМЕР_4 , за ціною 1285368,73грн (з урахуванням ПДВ), що підтверджується податковою накладною від 29.12.2016 №288.

25.01.2018 Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу.

За умовами даного договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупця транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

У відповідності до п. 3.1. Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 257012,00грн.

24.04.2018 Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу.

За умовами даного договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупцеві транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

У відповідності до п. 3.1. Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 257012,00грн.

Вказані договори купівлі-продажу транспортних засобів оформлені та підписані ФГ Зобенка Леоніда Васильовича та відповідачами 1 та 2 в сервісному центрі 3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації, внесеної до цих договорів документам, які надані сторонами договорів.

Ліквідатор стверджує про реалізацію даних автомобілів за заниженою вартістю, оскільки ціна їх продажу є значно нижчою у порівнянні з первинною ціною придбання автомобілів фермерським господарством.

На підтвердження заниженої вартості легкових автомобілів ліквідатором додано до позовної заяви розрахунок вартості транспортного засобу, сформований на сайті Міністерства економіки України 10.12.2021. З вказаного розрахунку вбачається, що середньоринкова вартість транспортного засобу - легкового автомобіля BMW, модель ХЗ (F97) SAV, 2016 року випуску, із пробігом 200000км для цілей оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна з урахуванням порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013 становить 1105247,07грн.

Крім того, ліквідатором подано до матеріалів справи копію Бюлетеня автотоварознавця та скріншоти оголошень про продаж автомобілів аналогічної марки та року випуску, у відповідності до яких ціна, вказана в даних джерелах, є вищою у порівнянні з ціною продажу автомобілів, вказаною в спірних договорах купівлі-продажу.

Відповідачами 1 та 2 подано до справи "Заключення спеціаліста" від 11.01.2018, складене майстром СТО ТОВ "Автосервіс Альянс", відповідно до змісту якого в результаті технічного огляду та діагностики автомобіля BMW ХЗ 2016 року, VIN: НОМЕР_1 , були виявлені наступні пошкодження: двигуна автомобіля, електроприладів керування та освітлення, внутрішнього оснащення салону. Після чого був складений орієнтовний перелік необхідних робіт та запчастин для відновлювального ремонту даного автомобіля та переданий замовнику. Заключення: проведення відновлювального ремонту даного автомобіля не є доцільним.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс Альянс" виписано рахунок на оплату №30 від 11.01.2018 на суму 652869,28грн.

У відповідності до "Заключення спеціаліста" від 11.01.2018, складене майстром СТО ТОВ "Автосервіс Альянс", в результаті технічного огляду та діагностики автомобіля BMW ХЗ 2016 року, VIN: НОМЕР_4 , були виявлені наступні пошкодження: двигуна автомобіля, електроприладів керування та освітлення, внутрішнього оснащення салону. Після чого був складений орієнтовний перелік необхідних робіт та запчастин для відновлювального ремонту даного автомобіля та переданий замовнику. Заключення: проведення відновлювального ремонту даного автомобіля не є доцільним.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс Альянс" виписано рахунок на оплату №46 від 11.01.2018 на суму 652869,28грн.

Спираючись на вказані документи, відповідачі 1 та 2 вказують на незадовільний технічний стан автомобілів на момент їх придбання, що і зумовило відповідну договірну ціну.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України (ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до ліквідаційної маси (ч. 1 ст. 62 КУзПБ).

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. ст. 638 і 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

На підставі ч. 5 статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07. 09.1998р. № 1388 (у редакції, чинній на час укладення спірних договорів), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Оспорювані договори купівлі-продажу транспортних засобів оформлені та підписані уповноваженими особами ФГ Зобенка Леоніда Васильовича та відповідачами 1 та 2 в сервісному центрі 3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації, внесеної до цих договорів документам, які надані сторонами договорів.

У поданому позові ліквідатор в якості підстав визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу визначив невідповідність договорів приписам ст.ст. 3, 13, 234 ЦК України.

При цьому позовні вимоги ліквідатор обґрунтовує недобросовісною поведінкою сторін договорів у зв`язку з продажем транспортних засобів за заниженою ціною та відсутністю доказів сплати за придбані транспортні засоби.

Стаття 234 ЦК України визначає правові наслідки фіктивного правочину.

У відповідності до ч.1 наведеної норми фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ч.2 ст.234 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" фіктивний правочин (ст. 234 Цивільного кодексу України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. Саме лише не вчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (див. висновки сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 02.10.2019 у справі № 587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).

Господарський суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договорів купівлі продажу транспортних засобів, укладених ФГ Зобенка Леоніда Васильовича та відповідачами 1 та 2, недійсними з підстав, зазначених ліквідатором.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що автомобілі, які є предметом спірних договорів купівлі-продажу передані покупцям.

Ліквідатор у поданому позові стверджує про відсутність доказів оплати за придбані транспортні засоби. В той же час, ліквідатор підтверджує факт не передання йому засновниками ФГ Зобенка Леоніда Васильовича бухгалтерської та іншої документації банкрута.

За твердженням представника відповідачів 1 та 2 кошти за придбані транспортні засоби вносились готівкою. Проте доказів передання таких коштів, як-то розрахунково-касового ордера на підтвердження внесення оплати в готівковій формі відповідачі надати до суду не мають можливості у зв`язку з відсутністю таких документів. За поясненнями представника відповідачів 1 та 2 вказані документи не збереглися за терміном давності.

На підтвердження відсутності оплати за придбані автомобілі ліквідатор посилається на відсутність надходження цих коштів на розрахункові рахунки банкрута.

Господарський суд зазначає, що відсутність у ліквідатора доказів оплати за придбані автомобілі, в тому числі не надходження відповідних сум грошових коштів на банківські рахунки фермерського господарства не є безумовною ознакою неоплатності вчинених правочинів. Вказані обставини можуть свідчити, зокрема, про порушення фермерським господарством касової дисципліни.

При цьому суд звертає увагу на п. 2.1. договорів купівлі-продажу, у відповідності до якого передача транспортного засобу здійснюється після повної оплати вартості майна.

Разом з тим, відсутність оплати за придбане майно не є ознакою фіктивності укладених договорів купівлі-продажу. У разі наявності заборгованості з розрахунку за придбане майно ліквідатор уповноважений вживати заходи, в тому числі в судовому порядку, щодо стягнення з боржників такого боргу.

Стосовно твердження ліквідатора щодо вчинення оспорюваних правочинів на шкоду кредиторам господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, зокрема, у разі, якщо боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Водночас слід зазначити, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства у Постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 дійшов висновку, що норми цієї статті з урахуванням приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм Кодексу України з процедур банкрутства, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в статті 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019.

Тому приписи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, тобто до 21.10.2019. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону про банкрутство.

За змістом частини першої статті 20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Як вже зазначено вище господарським судом, провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича відкрито 21.09.2020, в той час як спірні договори купівлі-продажу укладені 25.01.2018 та 24.04.2018, тобто більше ніж протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство. За наведених обставин, до правовідносин у даній справі не можуть бути застосовані приписи ст. 20 Закону про банкрутство.

В той же час, відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18).

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи № 917/1307/18).

Оцінивши подані сторонами докази, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати оспорювані договори купівлі-продажу транспортних засобів такими, що вчинені на шкоду кредиторам.

Договори купівлі-продажу укладені 25.01.2018 та 24.04.2018 відповідно. У вказані дати, згідно наявних в матеріалах справи документів відбулась перереєстрація транспортних засобів. Як вбачається зі змісту ухвали господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2020, постановленої за результатами попереднього засідання у справі про банкрутство ФГ Зобенка Леоніда Васильовича, кредиторська заборгованість фермерського господарства за вимогами, заявленими у справі про банкрутство, виникла після укладення оспорюваних договорів. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що укладення даних договорів призвело до неплатоспроможності фермерського господарства. Спірне майно на момент відчуження не перебувало під обтяженням.

Щодо наявності заборгованості перед ініціюючим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-торговий дім-ЛС", на яку посилається ліквідатор у позовній заяві, слід зазначити, що сума заборгованості (364012,08грн, що підтверджена рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №912/239/20), що стала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство, виникла також після укладення спірних договорів. В частині іншої заборгованості перед даним кредитором, на яку посилається ліквідатор, слід зазначити, що на момент укладення спірних угод, боржник мав зобов`язання перед ТОВ "Інформаційно-торговий дім-ЛС" щодо поставки насіння соняшнику. Лише за результатами розгляду грошових вимог кредитора, господарський суд, ухвалою від 08.12.2020, постановленою за результатами попереднього засідання, констатував наявність кредиторських вимог товариства в розмірі 8856000,00грн, зазначивши, що вказана сума є вартістю непоставленого боржником товару - насіння соняшнику.

Копія Фінансового звіту за 2018 рік, надана ліквідатором до матеріалів справи, містить дані про наявність поточних зобов`язань ФГ Зобенка Леоніда Васильовича на початок звітного періоду в сумі 406,1 тис грн. Проте на кінець вказаного звітного періоду сума поточних зобов`язань господарства відсутня. За даними фінансового звіту на кінець 2018 року підприємство отримало чистий прибуток в розмірі 2917,6 тис. грн.

Доказів наявності іншої заборгованості, що існувала на момент укладення спірних договорів, та непогашення якої призвело до неплатоспроможності боржника, позивачем не надано.

На підтвердження реалізації автомобілів за заниженою ціною ліквідатором надано до матеріалів справи копії податкових накладних від 29.12.2016 №289 та від 29.12.2016 №288, з яких вбачається ціна придбання автомобілів BMW, Дизель XЗ xDrive20d 1285368,73грн (з урахуванням ПДВ) кожного. Продаж автомобілів здійснено за ціною 257012,00грн, що є значно нижчою від вартості їх придбання.

Ліквідатор стверджує, що ринкова вартість відчужених автомобілів складає від 649800,00грн до 1105247,07грн. В якості доказів визначеної вартості надає скріншоти з каталогу оголошень про продаж автомобілів аналогічної марки та розрахунок вартості автомобіля, здійснений на сайті Міністерства економіки України, для цілей оподаткування операція з продажу або обміну об`єктів рухомого майна.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що докази, надані ліквідатором на підтвердження ринкової вартості спірних легкових автомобілів не є беззаперечним підтвердженням такої вартості, оскільки за наявних в матеріалах справи доказів неможливо достеменно встановити технічний стан відчужуваних транспортних засобів. Між моментом придбання автомобілів ФГ Зобенка Л.В. та їх відчуженням минув період часу тривалістю більше року. Поряд з тим, в матеріалах справи наявна довідка Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича від 25.01.2018 №6, у відповідності до якої станом на 24.01.2018 балансова вартість легкового автомобіля BMW XЗ xDrive20d становить 257012,00грн.

Таким чином, зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладених Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича із відповідачами 1 та 2.

Щодо позовних вимог в частині витребування автомобілів із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно він особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Зважаючи на висновок господарського суду щодо відсутності підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, у суду відсутні підстави вважати, що спірне майно вибуло із власності банкрута поза його волею. Відповідно, вказане майно не може бути витребувано від добросовісних набувачів в порядку п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України.

За наведених обставин господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині витребування автомобілів на користь позивача.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог по суті, господарський суд не розглядає заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності.

У відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати ліквідатору, арбітражному керуючому Різнику О.Ю. (електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), представнику відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокату Курлейко О.С. на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Товариству з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-торговий дім - ЛС" (на електронну пошту: ); гр. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ); гр. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ); Фермерському господарству Зобенка Леоніда Васильовича ( АДРЕСА_6 ), Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд-Лайн" (електронною поштою: та ), Головному управлінню Державної податкової служби у Кіровоградській області (електронною поштою: ), Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича (електронною поштою: ), Публічному акціонерному товариству "Компаніївське ремонтно-транспортне підприємство" (електронною поштою: ), Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроресурс - А" (електронною поштою: ), Товариству з обмеженою відповідальністю "Агролендлізинг" (електронною поштою: ), Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" (електронною поштою: ), Товариству з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (електронною поштою: ).

Повне рішення складено 20.10.2022.

Суддя Г.Б. Поліщук