ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2484/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання К.С. Пірожковій

за участю представників:

від позивача Трусова Ю.В.,

від відповідача Кавун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеського міського центру зайнятості до Одеської обласної прокуратури про стягнення заборгованості в сумі 63599,11 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Одеський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської обласної прокуратури про стягнення заборгованості в сумі 63599,11 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

На підставі поданої заяви про надання статусу безробітного від 23.11.2021 р. Одеським міським центром зайнятості відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 23.11.2021 р. № НТ211123 було надано статус безробітного ОСОБА_1 з 23.11.2021 р.

Так, позивач зазначає, що 04.07.2022 р. безробітним ОСОБА_1 було подано до Одеського міського центру зайнятості заяву про припинення його реєстрації як безробітного у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду та на підставі наказу роботодавця та на підтвердження зазначеного факту до заяви надавались копія рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 р. у праві № 420/23699/21, а також копія наказу Одеської обласної прокуратури від 28.06.2022 р. № 944к.

Як вказує позивач, за період з 23.11.2021 р. по 28.06.2022 р. безробітному ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 63599,11 грн.

При цьому позивач зазначає, що наказом Одеського міського центру зайнятості від 04.07.2022 р. № НТ220704 було припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та знято його з реєстрації як безробітного з 28.06.2022 р. у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України Про зайнятість населення, абз. 10 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та п.п. 2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 р. № 624.

За ствердженнями позивача, враховуючи те, що поновлення на роботі особи за рішенням суду відповідно до вимог чинного законодавства України є підставою для припинення допомоги по безробіттю та реєстрації безробітного, а сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному підлягають поверненню роботодавцем до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, відповідно до частини першої статті 34 статті 35, статті 39 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, заяви безробітного ОСОБА_1 про припинення реєстрації у зв`язку з поновленням на роботі та інформації відділу бухгалтерського обліку, як зазначає позивач, Одеським міським центром зайнятості було прийняте рішення про повернення коштів за рахунок роботодавця у сумі 63599,11 грн. у встановленому законом порядку.

При цьому позивач повідомляє, що 12.07.2022 р. відповідачу було направлено претензію про відшкодування коштів від 12.07.2022 р. вих. №960/01-19/06, в якій було зазначено вимоги Одеського міського центру зайнятості до відповідача, щодо повернення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням його на роботі з 01.11.2021 на підставі наказу роботодавця від 28.06.2022 р. № 944к за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 р. та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 р. у справі №420/23699/21.

Проте, 17.08.2022 р. від Одеської обласної прокуратури надійшла відповідь на претензію від 12.08.2022 р. №21-106ВИХ-22, в якій відповідач посилається на те, що позов ОСОБА_1 задоволено частково та наразі рішення та постанова оскаржені у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Також позивач наголошує, що 18.08.2022 Одеським міським центром зайнятості відповідачу було направлено відповідь на лист від 12.08.2022 р. №21-106ВИХ-22, в якій зазначено вимоги щодо повернення до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України суми виплаченої йому допомоги по безробіттю у розмірі 63599,00 грн., у зв`язку з фактичним виконанням роботодавцем рішення суду, про що свідчить виданий Одеською обласною прокуратурою наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 із посиланням на роз`яснення та практику ВС.

Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що згідно інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.08.2022 р. у справі №420/23669/21 касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №420/23669/21 повернуто скаржнику.

При цьому позивач зазначає, що станом на день подання позову вимоги Одеського міського центру зайнятості відповідачем добровільно виконано не було, суму боргу перед центром зайнятості, а отже і перед Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в розмірі 63599,11 грн. на рахунок центру зайнятості не перераховано.

Наразі у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.09.2022 р. позовну заяву Одеського міського центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2484/22, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.10.2022 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 19.10.2022 р. представник позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що Одеська обласна прокуратура здійснює свою фінансово-господарську діяльність відповідно до вимог бюджетного законодавства і основним документом є затверджений Офісом Генерального прокурора кошторис доходів та видатків на відповідний бюджетний рік. Кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період. Прокуратура, як розпорядник бюджетних коштів, бере бюджетні зобов`язання та проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Також відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 р. №590 вказані платежі не є пріоритетними видатками. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 р. № 401 Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету серед іншого, скорочено видатки загального фонду Державного бюджету України на 2022 рік на фінансування Офісу Генерального прокурора. Відповідач зазначив, що станом на 30.09.2022 залишок коштів по КЕКВ 2800 складав 2043,00 грн. Отже, за ствердженнями відповідача, скорочення фінансування органів прокуратури та особливості використання державних коштів в умовах воєнного стану унеможливили з незалежних від Одеської обласної прокуратури обставин проведення оплати сум забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітним. Таким чином, на думку відповідача, вимоги Одеського міського центру зайнятості до Одеської обласної прокуратури, тобто однієї державної установи до іншої установи, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів, є передчасними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

23.11.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного № 32912. Підставою для звернення із вказаною заявою стало звільнення ОСОБА_1 згідно наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 20 жовтня 2021 року № 2335к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Одеської області та органів прокуратури з 29 жовтня 2021 року.

23.11.2021 р. згідно наказу Одеського міського центру зайнятості № НТ211123 ОСОБА_1 надано статус безробітного.

Також наказом Одеського міського центру зайнятості від 23.11.2021 № НТ211123 ОСОБА_1 було призначено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до частин 1,4 ст.22, частини 1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття понад 10 років - 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70 % -180 к.д.: з 23.11.2021року.

При цьому наказом Одеського міського центру зайнятості від 30.11.2021 № НТ211130 розпочато (поновлено) ОСОБА_1 виплату по безробіттю з 30.11.2021 року.

Пунктами 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 р. № 90 Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення установлено, що державна служба зайнятості як централізована система державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, є правонаступником Державної служби зайнятості; до внесення змін до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та Про зайнятість населення органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до Положення про Одеський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Одеського обласного центру зайнятості 12.12.2016 р. № 308, Одеський міський центр зайнятості (далі - центр зайнятості) - є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, центр виконує завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття вказаного Закону страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, видами забезпечення є допомога по безробіттю, допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні; видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України Про зайнятість населення є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, у тому числі в закладах освіти державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; профорієнтація; пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України Про зайнятість населення, компенсації відповідно до статті 26 Закону України Про зайнятість населення; надання роботодавцям - суб`єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України Про зайнятість населення; надання одноразової фінансової допомоги для організації підприємницької діяльності відповідно до статті 27 Закону України Про зайнятість населення; надання ваучера для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності відповідно до статті 30 Закону України Про зайнятість населення; здійснення заходів сприяння зайнятості внутрішньо переміщених осіб відповідно до статті 24-1 Закону України Про зайнятість населення; інформаційні та консультаційні послуги, пов`язані з працевлаштуванням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В ч. 3 ст. 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

В силу ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за період перебування на обліку в службі зайнятості ОСОБА_1 була виплачена допомогу по безробіттю на загальну суму 63599,11 грн.

Між тим в подальшому рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 р. у справі № 420/23669/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, зобов`язання здійснити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №224 від 13.09.2021 року Про неуспішне проходження прокурором атестації прийняте стосовно ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури №2335к від 20.10.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Одеської області з 29.10.2021 року;

- поновлено ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Одеської області з 29.10.2021 року;

- стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.10.2021 року по 12.04.2022 року у розмірі 42758,92 грн. без обов`язкових відрахувань.

При цьому, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №420/23699/21 було:

- змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.10.2021 року по 12.04.2022 року у розмірі 42758,92грн. без обов`язкових відрахувань.

- в цій частині викладено судове рішення в іншій редакції: Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.10.2021 року по 12.04.2022 року у розмірі 38 620,96 грн. без обов`язкових відрахувань.;

- в іншій частині судове рішення залишено без змін.

Як вбачається з витягу із наказів Одеського міського центру зайнятості від 11.07.2022 р., вказаним Центром на підставі наказу від 04.07.2022 р. № НТ220704 було припинено виплату по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду відповідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, пп. 2. п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 р. № 624, з 28.06.2022 р., а також припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України Про зайнятість населення та абзацу 10 пп 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, з 28.06.2022 р.

Так, згідно наказу Одеської обласної прокуратури № 944 к від 28 червня 2022 року, зокрема:

1. скасовано Наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 20 жовтня 2021 року № 2335к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Одеської області та органів прокуратури з 29 жовтня 2021 року;

2. поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Одеської області та в органах прокуратури з 01 листопада 2021 року.

Таким чином, сума матеріального забезпечення, виплачена службою зайнятості ОСОБА_1 в загальному розмірі 63599,11 грн. в період його перебування на обліку з 23.11.2021 року по 28.06.2022 року включно як безробітного, підлягає поверненню роботодавцем, оскільки судом встановлено неправомірність дій роботодавця відносно застрахованої особи та її поновлено на роботі.

Так, Одеським міським центром зайнятості була направлена відповідачу претензія від 12.07.2022 р. № 960/01-19/06 в якій відповідачу пропонувалось в строки, встановлені ч. 6 ст. 222 Господарського кодексу України, з дня отримання претензії, повернути на рахунок Одеського міського центру зайнятості суму коштів в розмірі 63599,11 грн., які безпідставно виплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

17.08.2022 р. відповідачем була надана позивачу відповідь на претензію від 12.08.2022 №21-106ВИХ-22, в якій відповідач повідомляє, що наразі, 20.07.2022 р. Одеською обласною прокуратурою рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 р. у вказаній справі оскаржено у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

18.08.2022 р. Одеським міським центром зайнятості відповідачу було направлено відповідь на лист від 12.08.2022 №21-106ВИХ-22, в якій зазначено вимоги щодо повернення до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України суми виплаченої йому допомоги по безробіттю у розмірі 63599 гривень 11 копійок, у зв`язку з фактичним виконанням роботодавцем рішення суду, про що свідчить виданий Одеською обласною прокуратурою наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 із посиланням на роз`яснення та практику ВС.

Водночас, як стверджує позивач, після прийняття рішення Одеським окружним адміністративним судом від 12.04.2022 у справі № 420/23669/21 та постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 23.06.2022 у даній справі Одеською обласною прокуратурою так і не повернута на рахунок Одеського міського центру зайнятості виплачена ОСОБА_2 як допомога по безробіттю сума коштів в розмірі 63599 ,11 грн.

Отже, предметом спору у даній справі є обов`язок відповідача відшкодувати позивачу виплачену працівнику Одеської обласної прокуратури ОСОБА_1 суму забезпечення та вартість соціальних послуг на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Спір про стягнення вказаних сум за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України Про зайнятість населення, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34, 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 р. у справі № 914/1875/17, від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Незаконність звільнення з посади вказаної особи відповідачем була встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 у справі № 420/23669/21, згідно якого ОСОБА_1 було поновлено на роботі в органах прокуратури на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Одеської області з 29.10.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку Одеська обласна прокуратура по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а тому на управління покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як з`ясовано судом, згідно довідки Одеського міського центру зайнятості за період з 23.11.2021 р. по 28.06.2022 р. безробітним ОСОБА_1 було отримано допомогу по безробіттю у розмірі 63599,11 гривень.

Відтак, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 в сумі 63599,11 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Одеського міського центру зайнятості обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Одеського міського центру зайнятості до Одеської обласної прокуратури про стягнення заборгованості в сумі 63599,11 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3; ) на користь Одеського міського центру зайнятості (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 22-В; ; р/р UA0706054 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 63599/шістдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять/грн. 11 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481/дві тисячі чотириста вісімдесят одна/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 24 жовтня 2022 р.

Суддя В.С. Петров