ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2121/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф., розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства Вікторія про забезпечення позову за вх.суду№2-919/22 від 18.10.2022р. по справі №916/2121/22

за позовом Селянського (фермерського) господарства Вікторія (68111, Одеська область, Татарбунарський район, с. Баштанівка, вул. Василя Антоновича Вєтрогона, 48, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод Дар Бесарабії (67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Журавльова, 5, )

про стягнення 3 218 706,24грн.

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство Вікторія звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод Дар Бесарабії про стягнення 3 218 706,24грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу продукції №27082019 від 27.08.2019р. в частині належної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2022р. провадження по справі №916/2121/22 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

18.10.2022р. за вх. №2-919/22 до суду від Селянського (фермерського) господарства Вікторія надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод Дар Бесарабії в межах суми заборгованості, що становить 3 218 706,24грн. та очікуваного розміру судових витрат в розмірі 45 000грн.; накладання арешту на обладнання та устаткування комплексу переробки томатів, а саме: котел паровий MINGAZZINI, накопичувальні водні резервуари, лебідка ручна канатна 1,15т, 12м, пальник, градирні, Бойлер BOSCH Tronik 1000, автомобільні ваги, вагон-дім, причеп-човен, водяні фільтри приймання сировини, резервуар дощових вод, машина для нарізання кабачків, АБД Karcher без підігріву води HD/615-4 КАР, углошліфмашина BOSCH GWS 1000 1кВт/125 ), інвертор сварочний, бойлер ARISTON SG-1-50V, сито конічне, цифровий мультиметр, тунель термічний, накопичувач для томатів, устаткування для фасування томатної пасти, лінія виробництва томатної пасти Manzini evaporator model MHV.300.3, бойлер ARISTON SB R 50V, накопичувач сировини, що розміщені за адресою: вул. Журавльова, 5, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67730 та належить ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії в межах суми заборгованості, що становить 3 218 706,24грн. та очікуваного розміру судових витрат в розмірі 45 000грн.

При цьому в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії з 2018р. по 2021 рік пройшло 6 перевірок від органів державного нагляду за результатами яких Товариство було віднесено до компаній з високим та середнім ступенем ризику. Відповідач більше року не веде господарської діяльності та не здійснює переробку овочів як основного виду своєї діяльності (переробка томатів та інших овочів та фруктів), має значні давні борги перед суб`єктами господарської діяльності, позивачу винен кошти ще з 2019р. У відповідача наявний податковий борг перед Державною податковою службою України з січня 2021р. і станом на поточний час він є актуальним, що підтверджує те, що відповідач не веде господарської діяльності та на його рахунках відсутній рух коштів.

За посиланнями заявника, відповідач протягом вересня 2019р. вересня 2022р. не сплатив позивачу існуючу основну суму заборгованості за договором, що в загальному становить 2 062 377,57грн., відповідач протягом січня 2020р. вересня 2022р. не сплатив штраф в розмірі 3% від суми зобов`язання, встановлений договором, у розмірі 85 277,82грн., відповідач ігнорує претензії позивача щодо сплати наявної заборгованості. При цьому як зазначає заявник, робота позивача, який є виробником сільськогосподарської продукції, станом на поточний час фінансово залежить від відповідача, а його неспроможність оплати за отриману продукцію призведе до втрати останнім значної суми фінансових коштів.

Також заявник вказує, що в єдиному державному реєстрі судових рішень міститься провадження (справа №916/1811/20) щодо відповідача про стягнення з останнього заборгованості за виконаним, але несплаченим договором поставки №1207/18-1 від 12.07.2018р. в розмірі 200348грн., яка після відкриття провадження по справі останнім була сплачена, що мало наслідком закриття провадження по відповідній справі. Зазначене на переконання позивача свідчить що відповідач систематично порушує взяті на себе зобов`язання з оплати продукції та послуг, які отримував, але не сплатив згідно до умов договору.

Крім того заявник вказує, що відповідач у вересні поточного року, не повідомивши жодного з суб`єктів господарської діяльності, з яким у нього укладені Договори на переробку продукції, намагався таємно зняти і вивезти все обладнання, що знаходиться за його юридичною особою, яке забезпечує функціональну діяльність заводу і лише втручанням осіб, з якими у останнього укладені договору та залученням членів територіальної громади вдалось зупинити зняття та вивезення комплексу.

Заявник зазначає, що згідно Інформації з ДРРП та РПНМ, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії, майно останнього знаходиться від обтяженням, а саме передано за Договором іпотеки №374169-ІДІ, серія та номер: 724, що виданий 28.03.2019р. Іпотекодержатель: Акціонерне товариство «Прокредит Банк», розмір основного зобов`язання 20 000 000грн. Заявник вказує, що по факту станом на поточний час у відповідача , крім обладнання переробки томатів, яке він передав за Договором оренди майнового комплексу більше нічого не має.

Також заявник вказує, що станом на поточний час на декількох електронних ресурсах з`явилися інформація про продаж обладнання для переробки томатів та по своєму опису та розміщенню у нього є всі підстави вважати, що мова йде саме про обладнання відповідача, яке останній передав за Договором оренди майнового комплексу ТОВ «ШОНА-ТРЕЙД» від 06.09.2021р.

Заявник наголошує, що невжиття вищезазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективних захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства Вікторія про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Таким чином, виходячи з того, що між сторонами існує спір щодо сплати заборгованості за поставлений товар, а виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача, присудженої до стягнення суми заборгованості; перебування частини майна під обтяженням, існують обґрунтовані сумніви щодо можливості реального виконання судового рішення у випадку стягнення з відповідача заборгованості у сумі 3 218 706,24грн.

Отже оцінюючи подані позивачем докази, з яких вбачається, що відповідач ухиляється від досудового врегулювання спору, щодо можливого продажу майна та щодо наявності податкового боргу, з урахуванням положень ст.86 ГПК України, наявних матеріалів справи та положень чинного законодавства, на думку суду, адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на обладнання та устаткування комплексу переробки томатів, а саме: котел паровий MINGAZZINI, накопичувальні водні резервуари, лебідка ручна канатна 1,15т, 12м, пальник, градирні, Бойлер BOSCH Tronik 1000, автомобільні ваги, вагон-дім, причеп-човен, водяні фільтри приймання сировини, резервуар дощових вод, машина для нарізання кабачків, АБД Karcher без підігріву води HD/615-4 КАР, углошліфмашина BOSCH GWS 1000 1кВт/125 ), інвертор сварочний, бойлер ARISTON SG-1-50V, сито конічне, цифровий мультиметр, тунель термічний, накопичувач для томатів, устаткування для фасування томатної пасти, лінія виробництва томатної пасти Manzini evaporator model MHV.300.3, бойлер ARISTON SB R 50V, накопичувач сировини, що розміщені за адресою: вул. Журавльова, 5, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67730 та належить ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії в межах суми заборгованості, що становить 3 218 706,24грн. та очікуваного розміру судових витрат в розмірі 45 000грн.

При цьому суд зазначає, що оскільки предметом спору є стягнення заборгованості в розмірі 3 218 706,24грн, накладення арешту на грошові кошти відповідача у такому розмірі здатне суттєво погіршити його майновий стан, у той час як накладення арешту на об`єкт рухомого майна мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність. Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що належить відповідачу є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022р. у справі №908/2382/21.

В той же час в частині вимоги про накладання арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю Консервний завод Дар Бесарабії в межах суми заборгованості, що становить 3 218 706,24грн. та очікуваного розміру судових витрат в розмірі 45 000грн. суд відмовляє, оскільки з урахування наявності відомостей щодо перебування майна ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії під обтяженням, відповідний спосіб забезпечення позову не призведе до реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків будь-яких осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказана особа не позбавлена права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч.5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.144 ГПК України ухвала підлягає негайному виконанню. Частиною 8 ст.140 ГПК України встановлено, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також, не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини у даній справі та наявні у справі матеріали, суд вважає за можливе задовольнити заяву Селянського (фермерського) господарства Вікторія про забезпечення позову у справі №916/2121/22 частково.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 141, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Селянського (фермерського) господарства Вікторія про забезпечення позову (2-919/22 від 18.10.2022) - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на обладнання та устаткування комплексу переробки томатів, а саме: котел паровий MINGAZZINI, накопичувальні водні резервуари, лебідка ручна канатна 1,15т, 12м, пальник, градирні, Бойлер BOSCH Tronik 1000, автомобільні ваги, вагон-дім, причеп-човен, водяні фільтри приймання сировини, резервуар дощових вод, машина для нарізання кабачків, АБД Karcher без підігріву води HD/615-4 КАР, углошліфмашина BOSCH GWS 1000 1кВт/125 ), інвертор сварочний, бойлер ARISTON SG-1-50V, сито конічне, цифровий мультиметр, тунель термічний, накопичувач для томатів, устаткування для фасування томатної пасти, лінія виробництва томатної пасти Manzini evaporator model MHV.300.3, бойлер ARISTON SB R 50V, накопичувач сировини, що розміщені за адресою: вул. Журавльова, 5, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67730 та належить ТОВ Консервний завод Дар Бесарабії в межах суми заборгованості, що становить 3 218 706,24грн. та очікуваного розміру судових витрат в розмірі 45 000грн.

3. В решті заяви відмовити.

Стягувачем є: Селянське (фермерське) господарство Вікторія (68111, Одеська область, Татарбунарський район, с. Баштанівка, вул. Василя Антоновича Вєтрогона, 48, )

Боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю Консервний завод Дар Бесарабії (67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Журавльова, 5, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Погребна Катерина Федорівна