УХВАЛА

м. Київ

28.09.2022Справа № 44/459-б
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О.

до ОСОБА_1

про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації

В межах справи № 44/459-б

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управитель "Будівельно-інвестиційна група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" ()

про визнання банкрутом

Суддя Івченко А.М.

Представники сторін:

від позивача: Коваленко О.Д.;

від ПАТ АБ "Укргазбанк": Лисий М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 44/459-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 09.04.2012.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. звернулось до Господарського суду м. Києва із заявою до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації в межах справи № 44/459-б.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.08.2018 відмовлено в прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.08.2018 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.08.2018 скасовано, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації передано для продовження розгляду до Господарського суду м. Києва в межах справи № 44/459-б.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2019 вказану заяву прийнято до розгляду в межах справи № 44/459-б та призначено підготовче засідання на 21.08.2019.

14.08.2019 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

21.08.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла заява відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 21.08.2019 оголошено перерву до 04.09.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2019 задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації в межах справи № 44/459-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" до вирішення справи № 760/19658/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", Публічного акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О., третя особа: ОСОБА_2 , Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном, що розглядається Солом`янським районним судом м. Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено, ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.09.2019 скасовано, у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, справу № 44/459-б передано до Господарського суду м. Києва для подальшого розгляду.

Матеріали справи № 44/459-б повернулись до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2020 підготовче засідання призначено на 11.03.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації в межах справи № 44/459-б до судового розгляду по суті на 01.04.2020.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.03.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 апеляційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Лізингова Група" арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича, Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Лізингова Група" арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича задоволено; касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 у справі №44/459-б скасовано; справу № 44/459-б у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 23.06.2022, справу № 44/459-б у скасованій частині передано на новий розгляд судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято справу № 44/459-б у скасованій частині до свого провадження, призначити розгляд справи на 27.07.22; зобов`язано учасників провадження у справі надати суду письмові обґрунтовані пояснення з урахуванням змісту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022.

26.07.2022 від ліквідатора банкрута надійшла заява про поновлення строку звернення із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.

26.07.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 відкладено розгляд справи на 07.09.22.

11.08.2022 від Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" надійшли пояснення.

12.08.2022 від ОСОБА_1 надійшли пояснення.

15.08.2022 від ліквідатора банкрута надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації в межах справи № 44/459-б; призначено розгляд заяви до розгляду по суті на 28.09.22.

В судовому засіданні представники учасників провадження у справі надали пояснення по суті.

Суд розглянувши позовну заяву з урахуванням наданих пояснень, відзивів, враховуючи постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у цій справі, ухвалив позовні вимоги задовольнити повністю на підставі такого.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатором встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1 » ім. М.П. Загороднього» (надалі - ПАТ Трест «Київміськбуд-1») про витребування майна (автотранспортних засобів) з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги були обґрунтовані відсутністю підстав для володіння та користування відповідачем майном, переданим йому за договорами фінансового лізингу №109л/06/07 від 25.05.2007 p., №123л/07/07 від 12.07.2007 p., №124л/07/07 від 12.07.2007 p., №137л/11/07 від 30.11.2007 p., №166л/07/08 від 16.07.2008 p., №168/07/08 від 30.07.2008 р. та №172л/09/08 від 01.09.2008 p., у зв`язку з чим позивач просить витребувати у відповідача вказане майно. За цією позовною заявою господарським судом було порушено справу № 910/25822/13.

За наслідками розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/25822/13 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» задоволено частково. Витребувано у Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 6; ідентифікаційний код 04012655) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова. 12; ідентифікаційний код 33602854) рухоме майно (разом з реєстраційною та технічною документацією, комплектуючими пристроями, обладнанням та інвентарем), а саме:

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ;

- автомобіль Mercedes-Benz GL-450, кузов № НОМЕР_7 , 2007 р.в., державний номер НОМЕР_8 ;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в., кузов № НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_10 ;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в., кузов № НОМЕР_11 , державний номер НОМЕР_12 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_13 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_14 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_16 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_18 ;

- екскаватор 3CX Site Master JCB 2007 р.в. двигун № НОМЕР_19 заводський номер № НОМЕР_20 , державний номер НОМЕР_21 ;

- екскаватор JS160WJCB 2007 р.в. двигун № НОМЕР_22 заводський номер № НОМЕР_23 , державний номер НОМЕР_24 ;

- гусеничний екскаватор JS 220, 2008 р.в., двигун № НОМЕР_25 , заводський номер № НОМЕР_26 , державний номер НОМЕР_27 .

В подальшому ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2014 року це рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. у справі № 910/25822/13 було роз`яснено наступним чином: «Рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. у справі № 910/25822/13 є підставою для здійснення уповноваженими органами Державтоінспекції державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854) права власності на транспортні засоби, вказані в такому рішенні».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 року зазначену ухвалу залишено без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із статтею 115 Господарського процесуального Кодексу України в редакції, чинній на день вступу рішення в законну силу, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Згідно до статті 18 Господарського процесуального Кодексу України (редакція набула чинності 15.12.2017 року) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування. їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із частиною 4 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України (редакцій набула чинності 15.12.2017 року) встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ні обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2018 року у згаданій вище справі встановлено наступні обставини:

«Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що спірне майно було придбане ТОВ «ФЛГ», з метою чого позивачем було взято кредит у Банку згідно кредитних договорів №107 від 06.2007 р, №145 від 06.08.2007 р, №207 від 04.12.2007 р, №58 від 23.07.2008 р., №74 від 15.09.2008 р. та договору про овердрафтне обслуговування №3- 0/2009 від 27.02.2009 р., на забезпечення виконання якого і було укладено Договори застави.

Тобто, позивачем, як належним власником спірного майна було передано відповідачу у лізинг спірне рухоме майно, що не заперечується учасниками судового процесу.

Статтею 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

З огляду на викладені норми та враховуючи положення п.п. 1.6-1.8 Договорів лізингу, виникнення у лізингоодержувача прав на отримання предметів лізингу у власність обумовлене, зокрема, належним виконанням ним грошового зобов`язання із сплати лізингових платежів.

Стосовно твердження відповідача про те, що правомірність набуття ним спірного майна у власність підтверджується складеними та підписаними представниками сторін актами прийому-передачі предмета лізингу у власність від 01.03.2010 р. до Договорів лізингу, за змістом яких лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у власність спірне майно (предмет лізингу), суд відзначає наступне.

Із наявних в матеріалах справи Договорів застави вбачається, що на момент складення актів прийому-передачі предмета лізингу у власність до Договорів лізингу спірне майно передано у заставу Банку, у зв`язку з чим до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідні записи про обтяження спірного рухомого майна.

Частиною 2 ст. 586 Цивільного кодексу України встановлено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором.

Статтею 17 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

За змістом п. 3.3.5 Договорів застави відчуження спірного майна можливо виключно за згоди Банку.

Відтак, в даному випадку має місце також факт перебування спірного майна у заставі Банку згідно Договорів застави, що свідчить про існування такої обставини як необхідність отримання згоди заставодержателя на передачу предметів лізингу у власність лізингоодержувача.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідної згоди на передачу спірного майна у власність відповідачу на момент такої передачі, а тому підстави вважати, що останнім було набуто таке майно у власність, навіть за умови повної сплати лізингових платежів, відсутні.

Крім того, договори про відступлення права вимоги за Договорами застави не приймаються судом до уваги в якості доказу надання згоди на передачу у власність спірного рухомого майна відповідачу, оскільки по-перше, такі договори були укладені більше ніж через 2 роки з моменту підписання ТОВ «ФЛГ» та ПАТ Трест «Київміськбуд-1 » актів приймання-передачі предметів лізингу у власність, а, по-друге, укладаючи зазначені договори сторони виходили із того, що власником спірного майна є відповідач.

Таким чином, враховуючи, що на момент передачі спірного майна на користь ПАТ Трест «Київміськбуд-1 » (підписання 01.03.2010 р. сторонами актів прийому-передачі предмета лізингу у власність до Договорів лізингу) застава за Договорами застави спірного майна не була припинена, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна перебували записи про відповідні обтяження, згода Банку не була надана, то така передача суперечить положеннями ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 17 Закону України «Про заставу», а відтак, укладені між ТОВ «ФЛГ» та ПАТ Трест «Київміськбуд-1» акти прийому-передачі предмета лізингу у власність від 01.03.2010 р. до Договорів лізингу не може породжувати будь-яких прав чи обов`язків для його сторін (в т.ч. переходу прав власності).

Отже, правові підстави вважати, що ПАТ Трест «Київміськбуд-1 » набуло право власності на спірне майно відсутні».

21.06.2018 року ліквідатором було надіслано до Сервісного центру МВС України в м. Києві запит № 02-54/145 з проханням надати інформацію та облікові картки за якими фізичними та юридичними особами зазначені автотранспортні засоби зареєстровані. Відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018 року надані запитані облікові картки, з яких вбачається наступне.

Згідно до облікової картки № НОМЕР_28 від 04.12.2015 року - вантажний автомобіль- бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_16 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29 , 1973 року народження, паспорт НОМЕР_30 від 12.02.2009 року, АДРЕСА_1 . Розділ «Особливі відмітки» має наступні відомості: свідоцтво НОМЕР_31 від 06.05.2015 року, договір купівлі-продажу № 114/8041 від 02.12.2015 року. Як вбачається із облікової картки номерний знак цього автомобіля змінено на НОМЕР_32 .

Згідно до облікової картки № НОМЕР_33 від 12.09.2015 року вантажний автомобіль- бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_18 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29 , 1973 року народження, паспорт НОМЕР_30 від 12.02.2009 року. Житомирська область, м. Коростень, вул. Лєрмонтова, 6. Розділ «Особливі відмітки» має наступні відомості: свідоцтво НОМЕР_34 від 06.05.2015 року, довідка-рахунок № ААЕ 391888 від 12.09.2015 року. Як вбачається із облікової картки номерний знак цього автомобіля змінено на НОМЕР_35 .

Як вбачається із зазначених вище облікових карток, два автотранспортні засоби, а саме вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_16 , та вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_18 , вибули із володіння Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» (04209, м. Київ, вул. Лебединська. 6; ідентифікаційний код 04012655) вже після набрання чинності рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/25822/13 та під час здійснення ліквідаційної процедури.

Відповідно статті 13 Конвенції "Про захист прав і основоположних свобод людини", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла до 19.01.2013) усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Згідно приписів статей 321, 319, 658 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Відповідно до вимог статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодекксу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Отже, стаття 388 ЦК України передбачає, зокрема, серед випадків можливості витребування свого майна власником випадок, коли належне йому майно «вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом», тобто зазначена правова норма (стаття 388 ЦК України) містить 2 альтернативних можливості її застосування:

1. вибуття майна із володіння власника поза його волею;

2. вибуття із володіння особи, якій власник передав майно, поза волевиявленням такої

особи.

З боку боржника будь-якої згоди на відчуження належних йому автомобілів на користь ОСОБА_1 не надавалось, тобто зазначені автотранспортні засоби вибули із володіння ТОВ «Фінансова лізингова компанія» поза його волевиявленням, а тому в порядку статті 388 ЦК України можуть бути витребуванні від їх володільця. Та обставина, що ці автомобілі вибули із володіння поза волевиявленням банкрута підтверджується і рішенням суду, яке було постановлене з метою захисту прав та порушених інтересів ТОВ «Фінансова лізингова компанія».

Отже, як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2018 у справі № 910/25822/13, матеріали справи не містять доказів отримання відповідної згоди на передачу спірного майна у власність відповідачу на момент такої передачі, а тому підстави вважати, що останнім було набуто таке майно у власність, навіть за умови повної сплати лізингових платежів, відсутні, застава за Договорами застави спірного майна не була припинена, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна перебували записи про відповідні обтяження, згода Банку не була надана.

Таким чином, враховуючи раніше встановлений судом факт неправомірності вибуття із власності банкрута спірних транспортних засобів, рішення суду, яке набрало законної сили та те, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ні обставини, якщо інше не встановлено законом, наявні усі підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Крім того, позивач зазначає, що спірні транспортні засоби, які вибули із власності позивача поза його волею (факт, встановлений рішенням Господарського суду у наведеній вище справі), перебували у заставі іншої особи, а саме кредитора у справі про банкрутство ТОВ «Фінансова лізингова група» - АТ «Укргазбанк».

Відомості із Державного реєстру речових прав на рухоме майно містять відомості про укладений між АТ «Укргазбанк» та його боржником (ТОВ «Фінансова лізингова група») договору застави, предметом застави яких були, серед інших, і спірні транспортні засоби. Як встановлено п. 24 Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Матеріали справи не містять доказів того, що обтяження на спірні транспортні засоби було припинено на підставі заяви обтяжувача (АТ «Укргазбагк»). Будь-які докази, що обтяження на спірні транспортні засоби припинено внаслідок виконання зобов`язання, яке було забезпечене заставою цих транспортних засобів, внаслідок припинення договору застави тощо, відсутні.

Матеріали справи не містять відповідних документів (доказів), що правочини, на підставі яких останній володілець транспортних засобів набув на них права, відплатним в розумінні статті 388 ЦК України, оскільки саме відплатність є визначальною ознакою для того, аби майно не могло бути витребувано, якщо такий набувач майна є добросовісним. У випадку, якщо майно отримане особою на іншій основі, за відсутності «відплатності», таке майно може бути витребувано в усіх випадках (стаття 388 ЦК України)(правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208 цс 18)).

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладені обставини та наведені норми суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судом розглянуто заяву позивача про поновлення строку звернення із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.

Так, постановою Господарського суду міста Києва від 09.04.2012 у справі № 44/459-6 боржника ТОВ «Фінансова Лізингова Група» () визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бандолу О.О. (свідоцтво № 853 від 17.07.2013р.).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 41 Закону України платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що діяв до 21.10.2019, ліквідатор з дня свого призначення здійснює повноваження, в тому числі подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника та вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Так, як вже було зазначено, під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатором встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 у справі № 910/25822/13 було частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансова лізингова група» та витребувано у ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 6; ідентифікаційний код 04012655) на користь ТОВ «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854) рухоме мано (разом з реєстраційною та технічною документацією, комплектуючими пристроями, обладнанням та інвентарем), а саме:

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов № НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ;

- автомобіль Mercedes-Benz GL-450, кузов № НОМЕР_7 , 2007 р.в., державний номер НОМЕР_8 ;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в., кузов № НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_10 ;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в., кузов № НОМЕР_11 , державний номер НОМЕР_12 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_13 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_14 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_16 ;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_18 ;

- екскаватор 3CX Site Master JCB 2007 р.в. двигун № НОМЕР_19 заводський номер № НОМЕР_20 , державний номер НОМЕР_21 ;

- екскаватор JS160WJCB 2007 р.в. двигун № НОМЕР_22 заводський номер № НОМЕР_23 , державний номер НОМЕР_24 ;

- гусеничний екскаватор JS 220, 2008 р.в., двигун № НОМЕР_25 , заводський номер № НОМЕР_26 , державний номер НОМЕР_27 .

В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором ТОВ «Фінансова лізингова група» арбітражним керуючим Бандолою О.О. було надіслано до Сервісного центру МВС України в м. Києві запит № 02-54/145 з проханням надати інформацію та облікові картки за якими фізичними та юридичними особами зазначені автотранспортні засоби зареєстровані.

Відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018р. надані запитані облікові картки, згідно до яких вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_16 , вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_36 , зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29 , 1973 року народження, паспорт НОМЕР_30 від 12.02.2009 року, АДРЕСА_1 .

У постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі № 10/5026/995/2012 з посиланням на відповідні норми Цивільного Кодексу України правова позиція викладена наступним чином: « 10.10. Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.09.2019 у справі N 924/1114/18 та у постанові від 03.04.2018 у справі N 910/31767/15 з посиланням на позицію Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 у справі N 487/10132/14-ц (провадження N 6-2469цс16).

Згідно з положеннями частини першої статті 261 ЦК України у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.»

Згідно із статтею 4 Господарського процесуального Кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною третьою цієї ж статті встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено статтею 5 Господарського процесуального Кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального Кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частиною третьою статті 45 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, в розумінні статей 4, 5, 45 Господарського процесуального Кодексу України без встановлення особи, яка порушила право або охоронюваний законом інтерес, ефективний спосіб захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу є неможливим.

Таким чином, відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018 року надані запитані облікові картки, з яких вбачається, шо власником спірних автотранспортних засобів є ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29 , відповідач у справі.

Згідно до облікової картки № НОМЕР_33 від 12.09.2015 року вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_18 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29,1973 року народження .

Як встановлено статтею 256 Цивільного Кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи із наведеного, позивач звернувся із позовом до особи, яка є власником спірних транспортних засобів, після встановлення на підставі відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018 року з якої вбачається, що власником спірних автотранспортних засобів є ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_29 , відповідач у справі.

Виходячи з того, що особою, яка порушила право позивача, є відповідач ( ОСОБА_1 ), і про це стало відомо позивачеві від дня отримання відповіді з Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018 року, строк позовної давності підлягає поновленню.

Окрім цього, як зазначено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності.

Тому, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд, з огляду на положення статті 13 ЦК України ("Межі здійснення цивільних прав"), має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Отже, дослідивши подану заяву позивача про поновлення строку звернення із позовом, врахувавши обставини справи та враховуючи інтереси кредиторів у справі про банкрутство, добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо, суд ухвалив заяву задовольнити та поновити строк для звернення із позовною заявою.

Враховуючи вищезазначене, керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ЛІЗИНГОВА ГРУПА" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бандоли О.О. про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації в межах справи № 44/459-б задовольнити.

2. Витребувати від ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_29 , АДРЕСА_1 ) вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_32 , свідоцтво НОМЕР_31 від 06.05.2015 року, вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_35 , свідоцтво НОМЕР_34 від 06.05.2015 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854).

3. Скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_32 , свідоцтво НОМЕР_31 від 06.05.2015 року, вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., державний номер НОМЕР_35 , свідоцтво НОМЕР_34 від 06.05.2015 року за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_29 , АДРЕСА_1 ).

4. Зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві зареєструвати вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_15 , 2006 р.в., вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_17 2006 р.в., на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854).

5. Копію ухвали направити усім учасникам провадження у справі.

Повний текст ухвали складено 26.10.2022

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Івченко