ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" жовтня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/938/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання І.Ткачук, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"

про стягнення 137 595,28 грн,

за участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився,

від боржника (заявника): не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ТОВ "Ковельська ОТБ" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення 137 595,28 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 у справі № 918/938/21 (суддя Ю.Романюк) позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" на користь ТОВ " Ковельська ОТБ" 137 595,28 грн безпідставно отриманих коштів та 2 270,00 грн судового збору.

Постановою Північно-західного господарського апеляційного суду від 22.03.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 у справі № 918/938/21 - без змін.

25.03.2022 на адресу Господарського суду Рівненської області із суду апеляційної інстанції повернулися матеріали справи № 918/938/21.

Розпорядженням керівника апарата суду від 06.04.2022 № 03-04/23/2022 у зв`язку з перебуванням судді Ю.Романюк у відпустці, відповідно до п. 6.3 Засад автоматизованої системи документообігу Господарського суду Рівненської області, затверджених рішенням суддів Господарського суду Рівненської області № 1 від 06.02.2020, з метою видачі судових наказів у справі № 918/938/21, відповідно до п. 2.3.49-2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/938/21, за результатами якого цю справу передано на розгляд судді О. Андрійчук.

Ухвалою суду від 07.04.2022 справу № 918/938/21 прийнято до свого провадження суддею О.Андрійчук.

24.06.2022 на адресу суду від ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 30.06.2022 заяву ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.07.2022.

Ухвалою суду від 15.07.2022, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022, у задоволенні заяви ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

12.08.2022 на адресу суду від СТ "Кооператор - Луцьк" надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні (ВП № 68934542).

17.10.2022 на адресу суду від ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 19.10.2022 заяву ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 918/938/21 призначено до розгляду у судовому засіданні на 28.10.2022.

27.10.2022 на адресу суду від ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" надійшли письмові пояснення, відповідно до яких постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 залишено без змін ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.09.2022 про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу, на суму 166 232,08 грн внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог. Зарахування зустрічних однорідних вимог було проведено з врахуванням заборгованості ТОВ "Ковельська ОТБ" перед ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" згідно з рішенням у справі № 903/96/22, яка становила 255 464,50 грн, отже, залишок заборгованості ТОВ "Ковельська ОТБ" перед ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" становить 89 232,42 грн. Цією постановою надано оцінку договору про відступлення права вимоги, укладеному між ТОВ "Ковельська ОТБ " та СТ "Кооператор Луцьк", де вказано, що заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, у тому числі щодо стягнення судового збору, характеру цивільно - правових не мають. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2018 у справі № 913/54/16. При цьому доказів на підтвердження заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) її правонаступником у порядку, встановленому ст. 334 ГПК України, ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", ТОВ "Ковельська ОТБ" не подало, тому боржник - ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" провів зарахування із належним кредитором - ТОВ "Ковельська ОТБ", який і за наказом суду № 903/230/22-1 від 01.08.2022 і за постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2022 є стягувачем. Вважає, що і у цій справі є тотожні обставини, а відтак у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно відмовити.

27.10.2022 від представника ТОВ "Ковельська ОТБ" надійшли заперечення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що 01.08.2022 між ТОВ "Ковельська ОТБ" (первісний кредитор) та СТ "Кооператор - Луцьк" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги. Про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог боржника повідомлено листом № 12 від 14.10.2022.

У судове засідання 28.10.2022 уповноважені представники стягувача та боржника не з`явилися, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України унормовано, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц).

Як зазначалося, рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 у справі № 918/938/21 позов ТОВ "Ковельська ОТБ" задоволено, стягнуто з ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" на користь ТОВ "Ковельська ОТБ" 137 595,28 грн безпідставно отриманих коштів та 2 270,00 грн судового збору.

07.04.2022 на примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 видано накази № 918/938/21.

04.05.2022 постановою Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ (м.Львів) відкрито виконавче провадження за № 68934542.

Заразом 13.04.2022 рішенням Господарського суду Волинської області у справі № 903/96/22, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022, позов ТОВ Ковельська оптово-торгова база до ТОВ "Ковельська ОТБ про стягнення 244 300,00 грн в рахунок відшкодування доходів від використання майна, яке набуте без правової підстави, задоволено. Окрім того, стягнуто з ТОВ "Ковельська ОТБ на користь ТОВ Ковельська оптово-торгова база 7 500,00 грн витрат на правову допомогу та 3 664,50 грн судового збору.

05.10.2022 ТОВ "Ковельська оптово-торгова база направило на адресу ТОВ "Ковельська ОТБ заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог частково, на суму 86 142,00 грн, яку останній отримав 10.10.2022.

Як стверджує заявник, він виконав свої зобов`язання перед ТОВ Ковельська ОТБ частково, на суму 86 142,00 грн, згідно з рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/938/21.

Отже, підставою для визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню, є виконання зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

За ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У силу вимог ч. 1, 3 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом ч. 1 ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16).

У свою чергу, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог.

Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19).

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як установлено судом, вимоги сторін за рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 у справі № 918/938/21 та рішенням Господарського суду Волинської області від 13.04.2022 у справі № 903/96/22 є зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим), грошовими та однорідними (стягнення безпідставно отриманих грошових коштів), а також безспірними (встановленими судовими рішеннями).

Згідно з матеріалами справи, боржник направив на адресу стягувача заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 86 142,00 грн, яку останній отримав, проте заперечив проти зарахування таких вимог.

У розумінні ст. 601 ЦК України спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку. При цьому потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування і, відповідно, не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім.

Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань. Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Отже, з огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Слід також зазначити, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, так само як і не містять відповідної заборони приписи ст. 202 ГК України, ст. 601, 602 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 761/33621/18 викладено правовий про можливість зарахування зустрічних вимог на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню.

Щодо заперечень ТОВ "Ковельська ОТБ", то суд зазначає таке.

01.08.2022 між ТОВ "Ковельська ОТБ" (первісний кредитор) та СТ "Кооператор - Луцьк" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (договір), за п. 1.1. якого на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги заборгованості боржника перед первісним кредитором у частині та у розмірі, що є еквівалентною 139 865,28 грн (далі - право вимоги), а новий кредитор приймає право вимоги та сплачує винагороду первісному кредитору на умовах, визначених цим договором.

Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, у тому числі щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2018р. у справі №913/54/16).

Як установлено судом, справа № 918/938/21 знаходиться на стадії виконання судового рішення, з метою виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 відкрито виконавче провадження № 68934542, що підтверджується копією постанови Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2022.

З огляду на те, що виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ст. 334 ГПК України та ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", які регулюють умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Отже, моментом припинення зобов`язань сторін є момент вчинення заяви про зарахування, а моментом заміни сторони у виконавчому провадженні - дата постановлення відповідної ухвали суду.

Станом на дату вчинення ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (05.10.2022 відправлено, 10.10.2022 отримано) заміна сторони у виконавчому провадженні за ухвалою суду не відбулася.

За таких обставин боржник - ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" провів зарахування із належним кредитором ТОВ "Ковельська ОТБ", який як за наказом суду № 918/938/22 від 14.12.2022, так і за постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2022 був стягувачем.

Про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 4, 5 ст. 328 ГПК України).

Керуючись ст. 234, 235, 328 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Рівненської області № 918/938/21 від 07.04.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (33013, Рівне, вул. Кавказька, 3, оф. 305, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (45000, Волинська область, м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9, ) 137 595,28 грн безпідставно отриманих коштів частково таким, що не підлягає виконанню, на суму 86 142,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 28.10.2022.

Суддя О. Андрійчук