РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/1176/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЕГО"

до УПРАВЛІННЯ З ПИТАНЬ РЕКЛАМИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ)

про стягнення 97 059,59 грн.,

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЕГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до УПРАВЛІННЯ З ПИТАНЬ РЕКЛАМИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) про стягнення завданих внаслідок неправомірних дій збитків у розмірі 97 059,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано завданням відповідачем збитків, завданих незаконним демонтажем належних позивачу рекламних засобів.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що термін дії дозволів на розміщення реклами закінчився 09.11.2019 та 11.11.2019, а демонтаж рекламних засобів був здійснений в 2019 та 2020 роках. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не надав належних доказів факту заподіяння йому збитків, розміру зазначених збитків, доказів невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

09.06.2022 від позивача надійшла заява про ознайомленням з матеріалами справи.

26.07.2022 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 29.05.2019 №979 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» відмовлено в продовжені строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами згідно з додатком до нього у кількості 1 дозволу із зазначенням розповсюджувача реклами, типу рекламного засобу, площі та місця розташування рекламного засобу, а саме - дозвіл №39694-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Проспект Визволителів, 3А.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.10.2019 №1806 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» відмовлено в продовжені строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами згідно з додатком до нього у кількості 7 дозволів із зазначенням номерів дозволів, розповсюджувачів реклами, типів рекламних засобів, площі та місця розташування рекламних засобів, а саме: дозвіл №39975-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Голосіївський район, бульвар Проспект Голосіївський (Пр-т 40-річчя Жовтня), 124; дозвіл №40475-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 26; дозвіл №39613-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька, 23/ вул. Іллінська; дозвіл №40474-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 20; дозвіл №39670-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 (навпроти на зеленій зоні); дозвіл №40447-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Шевченківський район, вул. Білоруська, 11-а/вул. Довнар-Запольського; дозвіл №39673-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18.

Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) винесено Накази від 06.12.2019 №1752, від 12.12.2019 №1790, від 22.10.2019 №1501 «Про демонтаж рекламних засобів», відповідно до змісту яких директору комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київреклама» доручено забезпечити демонтаж рекламних засобів у кількості 8 одиниць згідно з додатком до цих наказів, що є власністю ТОВ «Алего».

На підставі зазначених наказів Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» було проведено демонтаж перерахованих вище 8 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» згідно з 8 актами про демонтаж рекламних засобів, що додані до позовної заяви.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за демонтаж вказаних вище рекламних засобів в якості компенсації витрат ним було сплачено Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» грошові кошти у розмірі 66 291,36 грн., а також 30 768,23 грн. за зберігання цих рекламних засобів.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №640/8114/20 за апеляційною скаргою Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказів в частині, Апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №979 від 29.05.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами», №1806 від 10.10.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», №2224 від 21.12.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами».

Зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повторно розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» про продовження строку дії дозволів на розміщення об`єкта зовнішньої реклами: №25797-10-П-1 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби народів/з`їзд на Набережне шосе з мосту Патона); №39694-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів 3-А); №39975-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Голосіївський район, проспект Голосіївський (проспект 40-річчя Жовтня), 124); №40475-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 26); №39613-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька, 23/вул. Іллінська); №40474-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 20); № 39670-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 (навпроти на зеленій зоні); №40447-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Шевченківський, вул. Білоруська, 11-а/вул. Довнар-Запольського); №39673-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18) та прийняти відповідні рішення.

Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 54 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пунктів 19, 24, 26, 36, 37, 55 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 1 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 3 додатку до цього наказу. В іншій частині позову відмовлено.

Таким чином, позивачем було понесено матеріальні витрати (збитки) у зв`язку із незаконними рішеннями відповідача на суму 97 059,59 грн., за стягненням яких позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач не надав належних доказів заподіяння йому збитків, розміру зазначених збитків, доказів невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Також відповідач зазначає, що кошти були сплачені на рахунок Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама».

Крім того, відповідач вказує, що накази останнім були прийняті у зв`язку з Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 29.05.2019 №979 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» та Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.10.2019 №1806 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами».

Також, за доводами відповідача, приймаючи до уваги самовільне розміщення позивачем рекламних засобів, яке відповідно до закону потягло їх демонтаж, дії відповідача є законними і обґрунтованими. Належних документів щодо належного позивачу майна, якому нанесена шкода, в результаті незаконних дій відповідача, позивачем не надано.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди. За відсутності хоча б однієї з наведених складових цивільна відповідальність не настає.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Позовні вимоги у цій справі обґрунтовані тим, що у зв`язку з незаконним та протиправним рішенням відповідача рекламні засоби Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» були демонтовані та передані на зберігання, що призвело до понесення позивачем відповідних витрат у загальному розмірі 97 059,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего» до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказів в частині.

У вищевказаному позові Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего» просило:

- визнати протиправними та скасувати: розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.12.2019 №2224 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», щодо дозволу №25797-10-П-1 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби народів/з`їзд на Набережне шосе з мосту Патона; розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.10.2019 №1806 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», щодо наступних дозволів: Дозвіл №39975-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Голосіївський район, пр-т Голосіївський (пр- т 40-річчя Жовтня), 124; Дозвіл №40475-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 26; Дозвіл №39613-14 - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька 23/вул. Іллінська; Дозвіл №40474-14 - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 20; Дозвіл №39670-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 (навпроти на зеленій зоні); Дозвіл №40447-14 - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Шевченківський район, вул. Білоруська, 11- а/вул. Довнар-Запольського; Дозвіл №39673-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18; розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.05.2019 №979 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» щодо дозволу №39694-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів 3-А;

- зобов`язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі повторного розгляду заяв позивача винести рішення про продовження строку дії наступних дозволів: дозвіл №25797-10-П-1 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби народів/з`їзд на Набережне шосе з мосту Патона; дозвіл №39694-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів 3-А; дозвіл №39975-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Голосіївський район, пр-т Голосіївський (пр-т 40-річчя Жовтня), 124; дозвіл №40475-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 26; дозвіл №39613-14 - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька 23/вул. Іллінська; дозвіл №40474-14 - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 20; дозвіл №39670-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 (навпроти на зеленій зоні); дозвіл №40447-14 - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Шевченківський район, вул. Білоруська, 11-а/вул. Довнар-Запольського; дозвіл №39673-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18;

- скасувати накази Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині пунктів, що стосуються інтересів ТОВ «Алего», а саме: наказ №87 від 21.01.2020 «Про демонтаж рекламних засобів» - порядковий номер №1 - м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби народів/з`їзд на Набережне шосе з мосту Патона (щит, що стоїть окремо (призматрон) - дозвіл №25797-10-П- 1; наказ №1501 від 22.10.2019 - порядковий номер №3 - м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів 3-А - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №39694-14; наказ №1752 від 06.12.2019 - порядковий номер №55 - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька 23/вул. Іллінська - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - Дозвіл №39613-14; наказ №1790 від 12.12.2019, порядкові номери: №19 - м. Київ, Голосіївський район, пр-т Голосіївський (пр-т 40-річчя Жовтня), 124 - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №39975- 14; №37 - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 26 - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №40475-14; №36 - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (вул. Кіквідзе), 20 - (щит, що стоїть окремо (призматрон) - Дозвіл №40474-14; №26 - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 ( навпроти на зеленій зоні) - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №39670-14; №54 - м. Київ, Шевченківський район, вул. Білоруська, 11-а/вул. Довнар-Запольського - (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №40447-14; №24 м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18, (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - Дозвіл №39673-14.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що оскаржувані розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем подано всі необхідні документи для продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року у справі №640/8114/20 позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №640/8114/20 за апеляційною скаргою Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказів в частині, Апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №979 від 29.05.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами», №1806 від 10.10.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», №2224 від 21.12.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами».

Зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повторно розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» про продовження строку дії дозволів на розміщення об`єкта зовнішньої реклами: №25797-10-П-1 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби народів/з`їзд на Набережне шосе з мосту Патона); №39694-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів 3-А); №39975-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Голосіївський район, проспект Голосіївський (проспект 40-річчя Жовтня), 124); №40475-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 26); №39613-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Подільський район, вул. Набережно-Хрещатицька, 23/вул. Іллінська); №40474-14 (щит, що стоїть окремо (призматрон) - м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 20); № 39670-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Оболонський район, вул. Електриків, 12 (навпроти на зеленій зоні); №40447-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Шевченківський, вул. Білоруська, 11-а/вул. Довнар-Запольського); №39673-14 (щит, що стоїть окремо (суцільний щит) - м. Київ, Дніпровський район, бульвар Перова, 18) та прийняти відповідні рішення.

Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 54 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пунктів 19, 24, 26, 36, 37, 55 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 1 Додатку до цього наказу. Скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пункту 3 додатку до цього наказу. В іншій частині позову відмовлено.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №640/8114/20 колегією суддів зазначено, що у цій справі Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у розпорядженнях про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами обмежився лише загальним посиланням на відповідні нормативно-правові акти. Проте жодних фактичних обставин, на підставі яких названий відповідач дійшов висновку про те, чому строки дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами не підлягають продовженню, у спірних розпорядженнях не наведено. Таким чином, розпорядження №2224 від 21.12.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», №1806 від 10.10.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», №979 від 29.05.2019 р. «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» не відповідають вимозі щодо обґрунтованості та вмотивованості, що уможливлює їх довільне трактування. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування Розпоряджень підлягають задоволенню. Суд апеляційної інстанції також знайшов правильним висновок окружного адміністративного суду про необхідність скасування наказів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» у частині, що стосується ТОВ «Алего».

У даному випадку господарський суд виходить з того, що принцип правової визначеності є одним з основних елементів верховенства права, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №927/923/18).

Отже, оскільки на момент розгляду даного спору набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №640/8114/20, обставини, які були встановлені під час адміністративного провадження №640/8114/20, не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Отже, судом взято до уваги висновки, які встановлені у справі №640/8114/20, а тому не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи встановлені у вказаному судовому рішенні факти неправомірних дій суб`єктів владних повноважень, зокрема, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо прийняття наказів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів» у частині, що стосується ТОВ «Алего».

Як встановлено судом з матеріалів справи, на підставі зазначених наказів Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» було проведено демонтаж перерахованих вище 8 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕГО», що підтверджується 8 актами про демонтаж рекламного засобу, що додані до позовної заяви, зі звітами по демонтажу.

Надання послуг по демонтажу рекламних засобів підтверджено також актами приймання-передачі виконаних робіт, що додані до позовної заяви, підписаними позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» як виконавцем.

За демонтаж згаданих рекламних засобів на підставі виставлених Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» рахунків позивачем було відшкодовано комунальному підприємству витрати на загальну суму 66 291,36 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №946 від 28.11.2019, №80 від 30.01.2020, №487 від 24.07.2020, №53 від 17.01.2020, №19 від 13.01.2020, №18 від 13.01.2020, №54 від 17.01.2020, №20 від 13.01.2020.

Крім того, надання послуг спірних рекламних засобів підтверджено також актами надання послуг, що додані до позовної заяви, підписаними позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» як виконавцем.

За зберігання рекламних засобів на підставі виставлених Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» рахунків позивачем було відшкодовано комунальному підприємству витрати на загальну суму 30 768,23 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, що додані до позовної заяви.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Вивчивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивач довів наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, передбаченого у статті 1173 Цивільного кодексу України, а саме: незаконність рішення органу місцевого самоврядування (відповідача), наявність шкоди (у т. ч. її розмір) і причинний зв`язок між незаконним рішенням та завданою шкодою.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача про відсутність у даному випадку усіх елементів правопорушення, необхідних для відшкодування шкоди.

У даному ж випадку Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як структурний підрозділ органу місцевого самоврядування самостійно, хоч в похідному порядку, в межах своїх повноважень прийняло рішення щодо демонтажу рекламних засобів (Накази №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів»), які було визнано незаконними та скасовано в судовому порядку.

При цьому, на відміну від доводів відповідача, нанесена позивачу шкода у даному випадку полягає у здійснені ним необґрунтованих та безпідставних витрат, спричинених незаконним демонтажем належних йому рекламних засобів.

З`ясовуючи обставини доведеності факту заподіяння майнової шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою, суд зазначає, що скасовані в судовому порядку Накази Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №87 від 21.01.2020 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1501 від 22.10.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1752 від 06.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», №1790 від 12.12.2019 р. «Про демонтаж рекламних засобів», підлягали обов`язковому виконанню Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», яке підпорядковане відповідачу, позаяк саме на виконання зазначених актів, а не за власною ініціативою, Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» здійснено демонтаж спірних рекламних засобів, у зв`язку з чим позивач був змушений здійснити витрати на оплату послуг комунального підприємства з їх демонтажу та зберігання.

Суд зазначає, що майнова шкода, завдана позивачу незаконним рішенням Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в силу положень ст. 1173 ЦК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. При цьому, відсутність у позивача дозволів на розміщення рекламних засобів на момент здійснення їх демонтажу є наслідком протиправних дій відповідача (щодо відмови товариству у продовженні строку дії відповідних дозволів) та не може слугувати підставою для відмови у стягненні понесених збитків. Тоді як вчинення відповідачем дій, спрямованих на дотримання законності у сфері розміщення реклами у м. Києві не повинно бути прямо пов`язане з порушенням гарантованого Конституцією України права власності особи, яка виконала всі вимоги передбачені чинним законодавством для продовження дії строку дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

З урахуванням вищенаведеного, решту аргументів відповідача, наведених у відзиві, суд визнає необґрунтованими та, враховуючи поняття вірогідності доказів, такими, що не спростовують доводів позивача.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, з огляду на приписи вищезазначених норм законодавства, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 97 059,59 грн. є правомірними, обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ідентифікаційний код 41348526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» (вул. Гната Юри, 9, кімн. 414, м. Київ, 03148, ідентифікаційний код 37922548) збитки у розмірі 97 059,59 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.10.2022.

Суддя І.В. Приходько