номер провадження справи 34/99/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 Справа № 908/1838/22

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/1838/22

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ідентифікаційний код юридичної особи 30115243 (пр. Перемоги, м. Київ, 03062)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ідентифікаційний код юридичної особи 13622789 (вул. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068)

про стягнення 16 308 грн 58 коп.

Без виклику учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» 16 308 грн 58 коп. (12 238 грн 53 коп. страхового відшкодування, 1 161 грн 15 коп. пені, 312 грн 84 коп. 3% річних та 2 596 грн 06 коп. інфляційних втрат) та 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 993, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 справу 908/1838/22 визначено для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.09.2022 у справі № 908/1838/22 суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач отримали вказану копію ухвали 26.09.2022.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

У відзиві на позовну заяву вих. № 2886 від 11.10.2022 відповідач визнає вимогу про стягнення на користь позивача з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 12 238 грн 53 коп. та просить відмовити у стягненні пені, інфляційних втрат та 3% річних і повернути позивачеві з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

Відзив прийнятий судом до розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (страховиком, позивачем у справі) та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FО 870653 від 09.12.2020 (далі - договір страхування).

Згідно умов даного, за даним договором застраховано ризик настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу (автомобіля «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 ).

14.07.2021 року, о 12.15, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ГАЗ 330214». д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці 295-ї Стрілецької Дивізії в м. Миколаєві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив пункти 2.3 «б». 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з рахунком № ЛЕГ-000460 від 19.07.2021, внаслідок пошкодження при ДТП, склав 14 738 грн 53 коп.

Відповідно до умов договору страхування, на підставі страхового акту № 20341/19/921 від 20.07.2021, розрахунку суми страхового відшкодування, позивач виплатив за заявою страхувальника страхове відшкодування за відновлюваний ремонт автомобіля «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 14 738 грн 52 коп., з яких 7 422 грн 19 коп. зараховано в рахунок не сплачених страхових платежів, що підтверджується страховим актом № 20341/19/921 від 20.07.2021 року та платіжним дорученням № 199317 від 21.07.2021.

Таким чином позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі № 477/1361/21 від 02.08.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП станом на 14.07.2021 була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» згідно полісу № ЕР202955159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із лімітом відповідальності - 130 000 грн 00 коп. за шкоду заподіяну майну, та франшизою - 2 500 грн 00 коп.

Заявою від 03.08.2021 позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування.

Відповідачем заяву отримано 09.08.2021, однак відповіді на заяву не надано. Страхове відшкодування на користь позивача не сплачено.

На підставі вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» 16 308 грн 58 коп. (12 238 грн 53 коп. страхового відшкодування, 1 161 грн 15 коп. пені, 312 грн 84 коп. 3% річних та 2 596 грн 06 коп. інфляційних втрат) та 2 481 грн 00 коп. судового збору було предметом позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договорами страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР "Про страхування" визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п. 13 частини «А», п. 9.7.2 частини «Б» договору № 202.20.2546397 розмір завданих збитків визначається і страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО.

Згідно положень ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром)

Як свідчать матеріали справи, зокрема, відповідь від НПУ, постанова Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі № 477/1361/21 від 02.08.2021 в результаті ДТП 14.07.2021 по вул. 295-ї Стрілецької Дивізії в м. Миколаєві за участю застрахованого у позивача за договором страхування транспортного засобу «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , водія іншого автомобіля марки «ГАЗ 330214», д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення.

В результаті даної ДТП пошкоджено застрахований у позивача транспортний засіб, який належить страхувальнику.

Згідно з рахунком на оплату № ЛЕГ-000460 від 19.07.2021, страховим актом № 20341/19/921 від 20.07.2021, розрахунком суми страхового відшкодування, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Suzuki NEW SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при ДТП, склав 14 738 грн 52 коп., який, з яких 7 422 грн 19 коп. зараховано в рахунок не сплачених страхових платежів, що підтверджується страховим актом № 20341/19/921 від 20.07.2021, а 7 316 грн 33 коп. страхового відшкодування виплачено за заявою страхувальника згідно з платіжним дорученням № 199317 від 21.07.2021.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР "Про страхування" та у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Як вже зазначалось, вина водія ОСОБА_2 у даному ДТП визнана постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі № 477/1361/21 від 02.08.2021.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП станом на момент ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» згідно полісу № ЕР202955159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із лімітом відповідальності - 130 000 грн 00 коп. за шкоду заподіяну майну, та франшизою - 2 500 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 3 Закону України від "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до лімітів полісу, враховуючи вищевикладені обставини та відсутність відповіді відповідача на заяву позивача про виплату страхового відшкодування, відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з яким страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, позивач правомірно звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на його корить суми страхового відшкодування у розмірі 12 238 грн 53 коп. (14 738 грн 52 коп. - сума виплаченого страхового відшкодування - 2500 грн 00 коп. франшизи).

Таким чином, судом задовольняються вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12 238 грн 53 коп. страхового відшкодування.

При цьому, суд враховує, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» у відзиві визнає вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12 238 грн 53 коп., завданої в результаті ДТП.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 161 грн 15 коп. пені, 312 грн 84 коп. 3% річних та 2 596 грн 06 коп. інфляційних втрат.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 вказаного закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В даному випадку, враховуючи дату отримання відповідачем від позивача вимоги про сплату страхового відшкодування - 09.08.2021, на підставі вказаних норм закону, та беручи до уваги строк для прийняття відповідного рішення та виплати, встановлений ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 90 днів, тобто до 08.11.2021, включно, суд вважає обґрунтованими, правомірно заявленими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 161 грн 15 коп. пені за період з 09.11.2021 по 09.05.2022.

Також, позивач нарахував 3% річних за період з 09.11.2021 по 15.09.2022 в сумі 312 грн 84 коп. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 2 596 грн 06 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 511 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Враховуючи те, що за полісом у відповідача є обов`язок виплатити страхове відшкодування страхувальнику або іншій особі, яка має право на отримання такого відшкодування, в даному випадку - це позивач, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, який набув право вимоги щодо виплати йому страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС «Законодавство» та визнав правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача % річних за період з 09.11.2021 по 15.09.2022 в сумі 312 грн 84 коп. та інфляційні втрати за заявлений період у розмірі 2 596 грн 06 коп.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за позовом у сумі 2 481грн. 00 коп. відносяться на відповідача.

Клопотання відповідача про повернення позивачеві з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, на підставі ст. 130 ГПК України, судом не задовольняється, оскільки відповідачем позов визнано не у повному обсязі.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ідентифікаційний код юридичної особи 13622789 (69068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, буд. 34) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ідентифікаційний код юридичної особи 30115243 (пр. Перемоги, м. Київ, 03062) 12 238 (дванадцять тисяч двісті тридцять вісім) грн 53 коп. страхового відшкодування, 1 161 (одна тисяча сто шістдесят одна) грн 15 коп. пені, 312 (триста дванадцять) грн 84 коп. 3% річних, 2 596 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн 06 коп. інфляційних втрат та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 25.10.2022.

Суддя А.О. Науменко