ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2022 Справа №8/61(914/1564/16)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», м. Львів
до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51», м. Львів
про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 24.10.2013 року №2741
в межах справи № 8/61
за заявою: Управління ПФУ в Залізничному районі м. Львова, м. Львів
від позивача: Романчук Д.М. - адвокат
від відповідача: Качмар Ю.Ю. - в порядку самопредставництва
від третьої особи-1: не з`явився
від третьої особи-2: не з`явився
Історія розгляду справи.
Закрите акціонерне товариство «Львівський керамічний завод» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51», про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 24.10.2013 року №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51».
Ухвалою суду від 10.06.2016 р. (суддя Іванчук С.В.) порушено провадження у справі №914/1564/16 та прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду в засіданні на 05.07.2016 р.
Ухвалою суду від 05.07.2016 р. провадження у справі №914/1564/16 зупинено до вирішення по суті Господарським судом Львівської області справ №914/1563/16 та №914/1565/16 та набрання рішеннями законної сили.
Ухвалою від 12.03.2021 р. суд, посилаючись на ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвалив провадження у справі №914/1564/16 поновити та передати матеріали справи №914/1564/16 до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод».
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу №914/1564/16 передано судді Морозюку А.Я., в провадженні якого перебуває справа №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод».
Ухвалою суду від 19.03.2021 р. справу №914/1564/16 за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51», про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 24.10.2013 року №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» - прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод»; присвоєно справі №8/61(№914/1564/16); провадження у справі зупинено до набрання судовими рішеннями у справах №914/1563/16 та №914/1565/16 законної сили; зобов`язано учасників справи письмово повідомити суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, а саме про набрання судовими рішеннями у справах №914/1563/16 та №914/1565/16 законної сили.
Також в ухвалі від 19.03.2021 р. суд констатував, що правильне найменування третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51», що підтверджується Витягом з ЄДР ЮО,ФОП та ГФ (том.1, а.с. 61-62) та іншими матеріалами справи (в попередніх ухвалах зазначалося найменування Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51»).
Ухвалою суду від 30.05.2022 р. провадження у справі №8/61(914/1564/16) поновлено; підготовче засідання призначено на 28.06.2022 р.
22.06.2022 р. від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51» на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, в яких третя особа 2 зазначає, що позовні вимоги ЗАТ «Львівський керамічний завод» необґрунтовані, безпідставні та не підтверджені жодними доказами, відтак просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою від 28.06.2022 р. суд, беручи до уваги заявлені в судовому засіданні позивачем та відповідачем клопотання про відкладення підготовчого засідання та те, що станом на дату підготовчого засідання відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву, з метою надання можливості представнику позивача ознайомитись з письмовими поясненнями третьої особи 2, та учасникам у справі реалізувати право на захист своїх інтересів, з`ясування всіх обставин справи та забезпечення принципу змагальності і рівності перед судом, дійшов висновку продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, підготовче засідання відкласти на 13.09.2022 р.
13.09.2022 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначено, що Львівська міська рада проти позовних вимог заперечує, вважає їх незаконними та необґрунтованими.
18.10.2022 р. від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» на електронну адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без присутності представника третьої особи-2, в якому також зазначено, що третя особа-2 позовні вимоги заперечує в повному обсязі.
В судове засідання з розгляду справи по суті 18.10.2022 р. представники третьої особи-1 та третьої особи-2 не з`явились. Як зазначено вище, від третьої особи-2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задоволити.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову. Також відповідачем у судовому засіданні 18.10.2022 р. долучено до матеріалів справи клопотання про долучення доказу, яким долучено до справи докази на підтвердження скерування відзиву іншим учасникам справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що позивачу, відповідачу та третім особам у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. В 1992 році Львівський керамічний завод, згодом ВАТ «Львівський керамічний завод», а тепер ЗАТ «Львівський керамічний завод» для забезпечення своїх працівників житлом розпочав за власні кошти будівництво житлового будинку №51 по вул. Роксоляни у м. Львові.
Відповідно до Плану приватизації Львівського керамічного заводу, затвердженого 08.02.1994 року начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, в перелік незавершеного будівництва внесено - житловий будинок балансовою вартістю 329 823 крб. (п. 11 Плану). Проте, в процесі приватизації Львівського керамічного заводу до статутного капіталу ЗАТ «Львівський керамічний завод» не включено об`єкт незавершеного будівництва 180-ти квартирний житловий будинок по вул. Роксоляни, 51, а саме: 10-ти поверховий 80-ти квартирний житловий будинок (3-тя черга); 10-ти поверховий 80-ти квартирний житловий будинок (фундамент - 1-ша черга); 5-6-ти поверховий 20 (на сьогоднішній день 24) квартирний житловий будинок (2-га черга).
Враховуючи листи ВАТ «Львівський керамічний завод» від 03.06.1999 року №703/24 та Львівської міської ради від 22.07.1999 року №1106/5240 Регіональне відділення фонду державного майна України у Львівській області 18 серпня 1999 року наказом №731 - передало у власність ВАТ «Львівський керамічний завод» незавершене будівництво житлового будинку. Однак, 15 серпня 2003 року наказом №868 Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області наказ №731 був відмінений.
30.05.2013 р. Львівською міською радою було прийнято ухвалу №2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51».
24.10.2013 р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51». ЗАТ «Львівський керамічний завод» вважає, що дана ухвала Львівської міської ради є незаконною, оскільки відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» не можуть бути об`єктами передачі з державної у комунальну власність об`єкти, щодо яких є відповідне рішення про їх приватизацію (п. 2 ст. 2). Також, відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (абз. 2, ч. 3, ст. 4-1) передача об`єктів житлового фонду, споруджених за рахунок коштів підприємств, погоджуються з трудовими колективами підприємств, проте такого погодження не було здійснено.
Отже, як зазначає позивач, вказане свідчить про абсолютне порушення з боку Львівської міської ради, що потягнуло за собою порушення прав та інтересів ЗАТ «Львівський керамічний завод».
Заперечення відповідача.
Згідно розділу 5 Плану приватизації Львівського керамічного заводу, затвердженого наказом РВ ФДМУ по Львівській області від 08.02.1994 р. №058, вищезазначений будинок було передбачено добудувати, заселити працівниками заводу згідно з існуючою чергою на одержання житла та передати на баланс місцевих Рад. Наказом ФДМ України від 28.11.2003 р. №2135 до Переліку об`єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, включено 10-ти поверховий 80-квартирний житловий будинок (фундамент) та 5-6-ти поверховий 20-квартирний житловий будинок за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 51 (II черга).
Згодом, оскільки на будівництво 5-6-поверхового 20-квартирного будинку (пізніше 24-квартирного будинку) були залучені кошти працівників заводу, наказом ФДМ від 08.06.2004 р. №1099 вказаний об`єкт було виключено з Переліку об`єктів, що підлягають приватизації, тобто, станом на момент прийняття спірної ухвали Львівської міської ради №2741 від 24.10.2013 р. об`єкт незавершеного будівництва - 24-квартирний житловий будинок на вул. Роксоляни, 51 не ввійшов до статутного капіталу ЗАТ «Львівський керамічний завод», не був включений в Перелік об`єктів, що підлягають приватизації і перебував у державній власності та на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод». Наведене також не заперечив позивач, оскільки у відомостях про державне майно, що не увійшло до статутного капіталу станом на 31.12.2015 року зазначено, що 24-квартирний будинок (II черга) за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 51 є об`єктом незавершеного будівництва та належить до державного майна. Відтак відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Крім того, відповідач зазначає, що спірна ухвала Львівської міської ради є ненормативним актом, який вичерпав свою дію після його винесення, а відтак позов із розглядуваним предметом не забезпечує ефективний захист та поновлення стверджуваних порушених прав позивача.
Позиція третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях).
Від третьої особи 1 на стороні відповідача письмових пояснень на адресу суду не надходило. У судовому засіданні 13.09.2022 р. представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях щодо позовних вимог заперечив, просив суд у їх задоволенні відмовити.
Позиція третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51»).
На підставі зазначених документів та закону 24 жовтня 2013 року Львівська міська рада прийняла ухвалу №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незвершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51».
У процесі приватизації Львівського керамічного заводу до статутного капіталу ВАТ «Львівський керамічний завод» не увійшов об`єкт державної власності незавершене будівництво 180-квартирного житлового будинку по вул. Роксоляни, 51 у м. Львові. Згідно Плану приватизації Львівського керамічного заводу, затвердженого наказом РВ ФДМУ по Львівській області від 08.02.1994 р. № 058, будинок було передбачено добудувати, та заселити працівниками заводу та наказом ФДМ України від 28.11.2003 р. №2135 до Переліку об`єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, було включено 10-ти поверховий 80-квартирний житловий будинок (фундамент) та 5-6-ти поверховий 20-квартирний житловий будинок за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 51. Проте наказом ФДМ від 08.06.2004 р. №1099 вищевказаний об`єкт було виключено з Переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Тобто на дату прийняття ухвали Львівської міської ради №2741 від 24.10.2013 об`єкт незавершеного будівництва - 24-квартирний житловий будинок на вул. Роксоляни, 51 не ввійшов до статутного капіталу ЗАТ «Львівський керамічний завод», не був включений в Перелік об`єктів, що підлягають приватизації і перебував у державній власності та на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод».
Окрім цього третя особа-2 зазначає, що спірна ухвала Львівської міської ради №2741 від 24.10.2013 р. є ненормативним актом, який вичерпав свою дію після її винесення, тому позов щодо визнання протиправною і скасування такої ухвали (навіть у разі якщо б були підстави для твердження про незаконність цієї ухвали) не забезпечує ефективний захист та поновлення так званих порушених прав позивача, що також є самостійною підставою для відмови в позові.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», є положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод».
Ухвалою від 30.06.2009 р. порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ЗАТ «Львівський керамічний завод», розпорядником майна ЗАТ «Львівський керамічний завод» призначено арбітражного керуючого Пурія Р.П.
Ухвалою суду від 14.07.2011 р. введено процедуру санації боржника Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Липського С.І.
Ухвалою суду від 27.02.2012 р. достроково припинено повноваження керуючого санацією ЗАТ «Львівський керамічний завод» Липського С.І. Керуючим санацією ЗАТ «Львівський керамічний завод» призначено арбітражного керуючого Козія В.Ю. Затверджено план санації Закритого акціонерного товариства „Львівський керамічний завод.
Постановою від 17.01.2013 р. припинено процедуру санації Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», припинено повноваження керуючого санацією Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» Козія В.Ю. Закрите акціонерне товариство «Львівський керамічний завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Вознякевич Н.І.
Ухвалою від 14.05.2019 р. припинено повноваження ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» Вознякевич Н.І., ліквідатором Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» призначено арбітражного керуючого Кобельника О.С.
Ухвалою від 01.10.2019 р. припинено повноваження ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» Кобельника О.С., ліквідатором Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» призначено арбітражного керуючого Онушканича Я.В.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку із поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №8/61. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» розподілено судді Морозюку А.Я.
На даний час у справі №8/61 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» триває ліквідаційна процедура.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
Відповідно до Розділу 3 Плану приватизації Львівського керамічного заводу (затвердженого начальником регіонального відділення Фонду державного майна України 08.02.1994 р.), в перелік незавершеного будівництва внесено житловий будинок балансовою вартістю 329 823 крб., рік початку будівництва 1992. Відповідно до Розділу 5 вказаного Плану приватизації Львівського керамічного заводу житловий будинок добудовується, заселяється працівниками згідно існуючої черги на одержання житла та передається на баланс місцевих Рад.
Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 18.08.1999 р. №731 Про безоплатну передачу незавершеного будівництва житлового будинку ВАТ Львівський керамічний завод вирішено передати безоплатно у власність ВАТ Львівський керамічний завод незавершене будівництво житлового будинку.
Проте, Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області від 15.08.2003 р. №868 відмінено наказ регіонального відділення від 18.08.1999 р. №731 «Про безоплатну передачу незавершеного будівництва житлового будинку ВАТ «Львівський керамічний завод». Відділу приватизації об`єктів незавершеного будівництва вжити заходів щодо приватизації незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Роксоляни, 51.
Львівською міською радою 30.05.2013 р. винесено ухвалу №2321 Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51. Згідно з цією ухвалою надано згоду на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51 з подальшою передачею його на баланс обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив На Роксоляни, 51. Департаменту житлового господарства та інфраструктури у встановленому порядку звернутись до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області щодо передачі житлового будинку на вул. Роксоляни, 51 у власність територіальної громади м. Львова.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.06.2021 р. у справі №914/1563/16 за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни 51», про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 р. №2321, у задоволенні позову відмовлено повністю. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2022 р. у справі №8/61 (914/1565/16) за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській, Волинській областях, за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Львівської міської ради, третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51», про визнання протиправним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області №00859 від 17.06.2013 р. Про передачу у комунальну власність територіальної громади міста Львова незавершеного будівництвом 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51 у м. Львові, що в процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ Львівський керамічний завод та перебував на балансі ЗАТ Львівський керамічний завод, в позові відмовлено повністю. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до Постанови Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2019 р. по справі №922/643/19 факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ.

Постановою Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. по справі №910/6356/19 наголошено, що правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).

Вищезгадуваними рішеннями Господарського суду Львівської області від 01.06.2021 р. та від 22.03.2022 р. у справах №914/1563/16 та №8/61 (914/1565/16) встановлено також наступні обставини.

Згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області від 22.06.2004 р. № 2/11-3384 голові правління ВАТ Львівський керамічний завод доведено до відома, що враховуючи його звернення від 18.05.04 р. №409/32 наказом ФДМУ від 08.06.2004 р. №1099 об`єкт незавершеного будівництва 5-6 поверховий 20-ти квартирний житловий будинок по вул. Роксоляни, 51 виключений із раніше затверджених переліків об`єктів, що підлягають приватизації.

Згідно із наданими суду РВ ФДМУ по Львівській області Відомостями про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації в процесі приватизації станом на 31.12.2010 р., поданими ЗАТ Львівський керамічний завод у звіті (форма №2б(к)) Фонду державного майна України, на балансі ЗАТ Львівський керамічний завод перебуває державне майно - будівля житлового фонду, що перебуває у недобудованому стані (об`єкт незавершеного будівництва) 24 квартирний житловий будинок, за адресою: м. Львів, вул. Роксолани, 51.

Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області скеровано на адресу Львівської міської ради лист від 22.02.2013 р. №03-13-01147 про безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Львова незавершеного будівництвом 24-квартирного житлового будинку по вул. Роксоляни, 51.

Ухвалою Львівської міської ради від 24.10.2013 р. №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» прийнято у власність територіальної громади м. Львова об`єкт незавершеного будівництва 24-кварний житловий будинок на вул. Роксоляни, 51.

Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області на адресу ЗАТ «Львівський керамічний завод» скеровано лист від 18.06.2013 р., в якому повідомлено останнього про прийняття рішення про передачу об`єкта права державної власності незавершеного будівництвом 24-кв житлового будинку у власність територіальної громади м. Львова.

З вищенаведеного вбачається, що спірна ухвала Львівської міської ради від 24.10.2013 р. №2741 «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» була прийнята в той час, коли об`єкт незавершеного будівництва, а саме, 24-квартирний житловий будинок на вул. Роксоляни, 51, не ввійшов до статутного капіталу ЗАТ Львівський керамічний завод, не був включений в Перелік об`єктів, що підлягають приватизації і перебував у державній власності та на балансі ЗАТ Львівський керамічний завод.

Також, спірна ухвала Львівської міської ради від 24.10.2013 р. №2741 була прийнята на підставі ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 р. № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51», та наказу РВ ФДМ України №00859 від 17.06.2013 р., які оскаржувалася з боку ЗАТ «Львівський керамічний завод» в судовому порядку і правомірність яких підтверджена вищезгадуваними рішеннями Господарського суду Львівської області.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 21.09.2006 № 185-У «Про управління об`єктами державної власності» (тут і далі в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) до об`єктів управління державної власності належить - державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Відповідно до пп. й) п.2) ч. 1 ст.7 вищезазначеного Закону до повноважень ФДМ належить: погодження (прийняття) рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність.

Аналогічні права щодо управління державним майном визначені Законом України Про фонд державного майна, де ст. 5 передбачено здійснення повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; прийняття рішення про подальше використання державного майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації.

Відповідно до абзацу 6 ст. 2 Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності 147/98-ВР від 03.03.1998 р. (тут і далі в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), об`єктами передачі згідно з цим Законом є: об`єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Відповідно до ст. 3 і 4 цього ж Закону ініціатива щодо передачі об`єктів права державної власності може виходити від органів, уповноважених управляти державним майном, а передача об`єктів з державної власності у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об`єктів, визначених в абзаці шостому частини першої статті 2 цього Закону, та нерухомого майна, призначеного виключно для розміщення дошкільних навчальних закладів. Передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Наведеним спростовуються твердження позивача про те спірний будинок не міг бути об`єктом передачі з державної у комунальну власність.

Відповідно до ст. 4-1 Закону Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності встановлено особливості передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, де абз. 3 ч. 3 передбачено, що пропозиції щодо передачі у комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами.

Наведеним спростовуються доводи позивача про те що передача об`єкта повинна була бути погоджена з трудовим колективом підприємства.

Таким чином, реалізація своїх прав Львівською міською радою щодо прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51 із дотриманням вимог чинного законодавства щодо процедури прийняття майна у власність жодним чином не впливає на порушення прав позивача - ЗАТ «Львівський керамічний завод», яке помилково трактує своє право на 24-квартирний житловий будинок. Позивачем не доведено, а судом не встановлено інших обставин, які б підтверджували порушення оскаржуваною ухвалою суб`єктивних цивільних прав й охоронюваних законом інтересів ЗАТ «Львівський керамічний завод».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що ухвала Львівської міської ради №2741 від 24.10.2013 р. «Про прийняття у власність територіальної громади міста Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51», прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, в межах повноважень, визначених законом та з врахуванням інтересів міської громади та членів ОК Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51».

Все вищенаведене є підставою для відмови в позові.

Окрім цього, слід звернути увагу і на наступне. Вищезгадуваним рішенням Господарського суду Львівської області від 01.06.2021 р. у справі 914/1563/16 встановлено наявність поданої Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив На Роксоляни, 51 та зареєстрованої в Департаменті ДАБІ у Львівській області 10.11.2015 р. Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (крім об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури) стосовно завершення будівництва 24-квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями на вул. Роксоляни, 51 у м. Львові.

Окрім цього, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2017 р., за Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив На Роксоляни, 51 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,176 га за адресою м. Львів, вул. Роксоляни,51, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

За таких обставин, позов із розглядуваним предметом (навіть у разі якщо б були підстави для твердження про незаконність спірної ухвали Львівської міської ради) не забезпечував би ефективний захист та поновлення стверджуваних порушених прав позивача, що також є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до Постанови Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 р. у справі №910/30921/15 (910/353/21) під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством спосіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту повинен забезпечити ефективне використання закріпленої норми закону стосовно такого захисту - у її практичному застосуванні та гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Також колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки сформульовані у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).

Спірна ухвала Львівської міської ради є ненормативним актом, який вичерпав свою дію після її винесення на підставі положень закону та реалізації волевиявлення щодо прийняття майна у власність територіальної громади. А позов щодо визнання протиправною і скасування ухвали не забезпечує ефективний захист та поновлення стверджуваних позивачем порушених прав позивача.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

З врахуванням всього вищенаведеного, в позові слід відмовити повністю.

Сплачена сума судового збору 1378 грн. 00 коп., відповідно до ст. 123, ст.129 ГПК України покладається на позивача.

Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 27.10.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.