ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Черкаси справа № 925/882/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Черкаської міської ради

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 14453,37 грн безпідставно утримуваних грошових коштів

без повідомлення (виклику) сторін,

ВСТАНОВИВ:

Черкаська міська рада (вул. Б. Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18000, ) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення на користь міського бюджету м. Черкаси безпідставно утримуваних грошових коштів у розмірі 14453,37 грн та відшкодування судових витрат сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 30.11.2020 до 28.10.2021 відповідачка як власник об`єкта нерухомого майна використовувала земельні ділянки комунальної власності, на яких цей об`єкт знаходиться, всупереч вимогам земельного законодавства, без оформлення права користування земельними ділянками, не сплачуючи при цьому орендну плату, у зв`язку з чим на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (ЦК України) позивач просить стягнути з відповідачки безпідставно збережені кошти у виді несплаченої орендної плати за фактичне користування земельним ділянками.

Ухвалою від 14.09.2022 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Черкаська міська рада (позивач) є власником земельних ділянок, які розташовуються у АДРЕСА_2 , а саме: загальною площею 0,0173 га, кадастровий номер: :02:002:0125 та загальною площею 0,0044 га, кадастровий номер: :02:002:0121 (також по тексту земельні ділянки).

Загальна площа земельних ділянок становить 0,0217 га (217 кв м).

На підставі рішення Черкаської міської ради від 22.12.2005 № 8-892 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі (зареєстрований 04.02.2006 за № 53), за умовами якого останньому передається земельна ділянка у АДРЕСА_3 загальною площею 278 кв м, з них 61 кв м в спільне користування з іншими фізичними особами.

Тобто, ОСОБА_2 в особисте користування була передана земельна ділянка загальною площею 217 кв м.

15 травня 2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу магазину № 3732, за умовами якого ОСОБА_3 набула право власності на приміщення магазину літ. А-1 з № 1-1 по № 1-6 (прим. 1-го пов.) загальною площею 129,0 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_3 (також по тексту магазин).

У зв`язку з відчуженням ОСОБА_2 магазину, рішенням Черкаської міської ради № 2-3667 від 18.10.2018 останньому припинено право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 продовжила користуватися земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

24 березня 2020 року рішенням Черкаської міської ради № 2-5840 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду: загальною площею 0,0173 га, кадастровий номер: :02:002:0125 та загальною площею 0,0044 га, кадастровий номер: :02:002:0121 по АДРЕСА_2 під приміщення магазину.

30 листопада 2020 року право власності на магазин набула ОСОБА_1 (відповідач) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 9792 від 30.11.2020.

Право власності відповідача на будівлю магазину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 30.11.2020 (рішення про державну реєстрацію речових прав від 30.11.2020 за індексним № 55412830).

Позивач вказує, що земельні ділянки, на яких розташована будівля магазину, ні ОСОБА_3 , ні відповідачу у користування не передавалися, договору оренди між сторонами укладено не було, однак відповідач після набуття права власності на магазин продовжувала користуватися земельними ділянками, не сплачуючи орендну плату за таке користування.

У подальшому будівля магазину була відчужена відповідачем на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу магазину № 8503 від 29.10.2021.

Право власності ОСОБА_4 на магазин в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 29.10.2021 (рішення про державну реєстрацію речових прав від 29.10.2021 за індексним № 61240829).

Отже, відповідач з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомості (30.11.2020) до моменту відчуження нежитлового приміщення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) фактично користувалася земельними ділянками без правовстановлюючих документів та не здійснювала оплату за таке фактичне користування.

При цьому, земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі 11.04.2019.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, розрахунок безпідставно набутих грошових коштів може розпочинатися саме з цієї дати.

Позивач подав розрахунок, відповідно до якого за час фактичного користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів за період 30.11.2020 28.10.2021 розмір заборгованості відповідача становить 14453,37 грн.

Предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення з відповідача як власника нерухомого майна коштів за фактичне користування земельними ділянками на яких воно розташовано, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України у розмірі орендної плати.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Приписи глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події.

Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 зазначено: «Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12 гс 21, від 9 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, провадження № 12-48 гс 21».

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як покупець нерухомого майна, яке розташовано на земельних ділянках, не уклавши відповідних договорів оренди з її власником та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується земельними ділянками без достатньої правової підстави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 вказано, що у пункті 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 13, частини 1 статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частиною 3 статті 23 зазначеного Закону дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка у свою чергу є основою для розрахунку орендної плати за землю.

У постанові Верховного Суду від 05.08.2022 року у справі № 922/2060/20 викладено позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 зазначено, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.

У вказаній постанові Верховний Суд з огляду на положення законодавства та численні правові висновки Верховного Суду дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Судом встановлено, що земельні ділянки площею 0,0173 га, кадастровий номер: :02:002:0125, площею 0,0044 га, кадастровий номер: :02:002:0121, що знаходяться в АДРЕСА_2 є сформованими, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 29.10.2021, № НВ-019 від 11.04.2019, витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.06.2020 № 2730, № 2732. У період з 30.11.2020 по 29.10.2021 земельні ділянки перебували у фактичному володінні і користуванні відповідача, у зазначений період право користування (оренди) чи інші речові права відповідачем на земельні ділянки зареєстровані не були.

Розрахунок збережених відповідачем коштів зроблений на підставі: рішення Черкаської міської ради від 13.05.2010 № 5-656 Про затвердження показників грошової оцінки земель м. Черкаси, рішення від 13.05.2010 № 5-657 «Про плату за оренду землі», від 27.06.2019 № 2-4690 «Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси», рішення Черкаської міської ради від 23.12.2021 № 16-22 «Про бюджет Черкаської міської територіальної громади на 2022 рік 0)», наказу Мінагрополітики від 25.11.2016 № 489 «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», інформаційної довідки з ДРРП від 10.08.2022 № 307051020, витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.06.2020 № 2732 та № 2730, інформації з ДЗК про земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0121, :02:002:0125, Витягу з ДЗК від 29.10.2021, від 11.04.2019.

Сума заборгованості за користування відповідачем земельною ділянкою по АДРЕСА_2 площею 0,0173 га :02:002:0125) за період з 30.11.2020 (з дати набуття права власності на нерухоме майно) по 28.10.2021 (дата відчуження нерухомого майна) становить 11635,07 грн. Сума заборгованості за користування відповідачем земельною ділянкою по АДРЕСА_2 площею 0,0044 га :02:002:0121) за період з 30.11 2020 (з дати набуття права власності на нерухоме майно) по 28.10.2021 (дата відчуження нерухомого майна) становить 2818,30 грн, загальна сума заборгованості на час звернення до суду з позовом становила 14453,37 грн.

З огляду на викладене, оскільки нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, а тому використання відповідачем на праві приватної власності об`єкта нерухомості є неможливим без використання відповідних земельних ділянок, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Позивач подав клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 7453,37 грн, зазначивши, що відповідач звернулася із заявою вх. № 14089-01-25 від 20.09.2022 про відшкодування збитків, завданих фактичним користуванням земельними ділянками які розташовуються у АДРЕСА_2 , а саме: загальною площею 0,0173 га, кадастровий номер: :02:002:0125 та загальною площею 0,0044 га, кадастровий номер: :02:002:0121, без правовстановлюючих документів. 18 жовтня 2022 року між сторонами було укладено договір про відшкодування збитків на суму 14453,37 грн. 19 жовтня 2022 року відповідач частково сплатила безпідставно утримувані грошові кошти у розмірі 7453,37 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В розумінні зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України предмет спору вважається відсутнім, якщо він існував на момент звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі, але припинив своє існування в процесі розгляду справи судом.

Отже, вказані обставини зумовлюють закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 7453,37 грн, а позов в решті вимог є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Враховуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом України «Про судовий збір» - 2481,00 грн покладається судом на відповідача, з вини якого виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В частині позовних вимог про стягнення 7453 грн 37 коп. основного боргу закрити провадження у справі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UА0023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, , код бюджетної класифікації: 24062200) 7000 грн 00 коп. (сім тисяч грн 00 коп.) безпідставно збережених коштів за користування комунальною земельною ділянкою.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь платника Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (, адреса: вул. Б. Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18001) 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Чевгуз