номер провадження справи 18/72/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 справа № 908/872/22

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом публічного акціонерного товариства УКРНАФТА (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю БАРВІНОК-ІНВЕСТ (вул. Перемоги, 72 А, кімната 9, м. Запоріжжя, 69005)

про стягнення 117782833,77 грн.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

учасники справи:

від позивача: Пушанко І.О., ордер АІ № 1196997 від 06.06.2022 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Маміч Я.С., ордер ВІ № 1104790 від 07.09.2022

Публічне акціонерне товариство УКРНАФТА звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю БАРВІНОК-ІНВЕСТ 107640837,70 грн., з яких: 105000015,39 грн. основного боргу за договором поставки № 12/01/01/335-НП від 01.02.2022, 2330137,33 грн. пені, 310684,98 грн. 3% річних.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2022 справу № 908/872/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 11.07.2022, після усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі № 908/872/22, присвоєно справі номер провадження 18/72/22, підготовче засідання призначено на 03.08.2022.

Від позивача 19.07.2022 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 117782833,77 грн., з яких: 105000015,39 грн. основного боргу за договором поставки № 12/01/01/335-НП від 01.02.2022, 6069863,90 грн. пені, 535068,57 грн. 3% річних та 6177885,91 грн. інфляційних втрат. Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду,

Ухвалою від 03.08.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 28.09.2022.

Ухвалою від 05.08.2022 задоволено клопотання ПАТ УКРНАФТА про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, ухвалено провести підготовче засідання 28.09.2022 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon за участю представника публічного акціонерного товариства УКРНАФТА.

Від позивача 20.09.2022 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 132142324,53 грн., з яких: 105000015,39 грн. основного боргу за договором поставки № 12/01/01/335-НП від 01.02.2022, 17720550,54 грн. пені, 1234109,77 грн. 3% річних та 8187648,83 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог подана до закінчення підготовчого засідання, не порушує інтересів інших осіб, тому приймається судом до розгляду.

Розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 132142324,53 грн., з яких: 105000015,39 грн. основного боргу за договором поставки № 12/01/01/335-НП від 01.02.2022, 17720550,54 грн. пені, 1234109,77 грн. 3% річних та 8187648,83 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 28.09.2022 за письмовою згодою представників всіх учасників справи суд перейшов до розгляду справи по суті та оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 12/01/01/335-Нп від 01.02.2022, що призвело до утворення у останнього заборгованості за отриманий за договором товар в розмірі 105000015,39 грн. Відзначив, що встановлений умовами договору строк оплат (не пізніше 30 квітня 2022 року) відповідачем не дотримано. З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 01/01/07-243 від 03.05.2022 з вимогою сплатити заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, за доводами позивача, є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на ст.ст. 265, 610-612, 625, 629, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 230, 231 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача приймав участь у судовому засідання 28.09.2022 в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідач 02.08.2022 (в межах визначеного судом строку) надав відзив на позов, в якому просив взяти до уваги наявність форс-мажорних обставин, які виникли після підписання сторонами договору поставки та існували на момент настання строку виконання зобов`язання, а саме воєнною агресію російської федерації проти України. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини та зазначено, що з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення вони є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. Відповідач просив в позові відмовити.

Позивачем 09.08.2022 надано відповідь на відзив, в якій позивач звернув увагу на пункти 6.2. 6.3 договору та зазначив, що повідомлень на адресу позивача від відповідача щодо виникнення у останнього форс-мажорних обставин та неспроможність через це виконати обов`язки за договором не надходило. Також вказав, що після звернення позивача з претензією щодо спали заборгованості відповідач відповіді не надав. За доводами позивача, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством УКРНАФТА (Постачальником, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю БАРВІНОК-ІНВЕСТ (Покупцем, відповідачем у справі) 01.02.2022 укладений договір поставки №12/01/01/335-НП (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору на умовах даного договору Постачальник зобов`язується поставити та передати Покупцеві у власність нафтопродукти (надалі товар), а Покупець прийняти товар і сплатити його.

В пункті 1.3 Договору наведено асортимент, кількість, ціну товару та зазначено, що загальна вартість товару з ПДВ, що поставляється за даним договором, складає 105000015,39 грн., у т.ч. ПДВ 17500002,56 грн.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що Покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100 % вартості Товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в розділі 9 цього договору, в строки не пізніше 30 квітня 2022 року.

Згідно із п. 5.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків по цьому договору сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та встановлену чинним законодавством України.

За визначенням п. 5.2 Договору, у випадку порушення строків оплати за поставлений товар відповідно до цього договору Покупець сплачує Постачальникові, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни неоплаченого товару, за кожний день прострочення.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що сторона, для якої настали обставини форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше 10-ти календарних дніє повідомити іншу сторону про неспроможність виконати свої зобов`язання (їх частину) по цьому Договору. Сторона, що не виконала зазначені умови не вважається такою, що підпадає під дії форс-мажорних обставин та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно умов цього договору. Необхідним і достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою країни сторони, для якої настали обставини форс-мажору.

Згідно з п. 7.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 30 квітні 2022 року включно, але в будь-якому випадку до моменту його повного виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачений договором товар на суму 105000015,39 грн., що підтверджується підписаним сторонами актами приймання-передачі нафтопродуктів:

- Акт приймання передачі нафтопродуктів № 1 від 28.02.2022, яким підтверджено передачу Постачальником Покупцю бензину автомобільного А-92-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну ВASF) УКТ ЗЕД 2710 12 41 94 на суму 19307884,68 грн.;

- Акт приймання-передачі нафтопродуктів № 2 від 28.02.2022, яким підтверджено передачу Постачальником Покупцю бензину автомобільного А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 УКТ ЗЕД 2710 12 45 12 на суму 14293618,44 грн.;

- Акт приймання-передачі нафтопродуктів № 3 від 28.02.2022, яким підтверджено передачу Постачальником Покупцю бензину автомобільного А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну ВASF) УКТ ЗЕД 2710 12 45 12 на суму 5000303,84 грн.;

- Акт приймання-передачі нафтопродуктів № 4 від 28.02.2022, яким підтверджено передачу Постачальником Покупцю палива дизельного Energy-ДП-3-Євро5-В0 згідно з ДСТУ 7688:2015 УКТ ЗЕД 2710 19 43 00 на суму 5462614,75 грн.;

- Акт приймання-передачі нафтопродуктів № 5 від 28.02.2022 року, яким підтверджено передачу Постачальником Покупцю бензину автомобільного А-92-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну ВASF) УКТ ЗЕД 2710 12 41 94 на суму 60935593,68 грн.

Акти приймання-передачі підписані повноважними представниками сторін без зауважень.

Зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем не виконано.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 01/01/07-243 від 03.05.2022 про сплату заборгованості. Відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем актів приймання-передачі, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з умов п. 4.3 Договору оплата за поставлену за продукцію мала відбутися не пізніше 30 квітня 2022 року.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив. Факт отримання від позивача товару на суму 105000015,39 грн. та розмір заборгованості в цій сумі відповідачем не заперечується.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача 105000015,39 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 17720550,54 грн. пені, 1234109,77 грн. 3% річних та 8187648,83 грн. інфляційних втрат (з урахуванням прийнятого судом збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем вимога про стягнення 17720550,54 грн. пені за період з 01.05.2022 по 20.09.2022 заявлена на підставі п. 5.2 Договору, яким передбачено нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни неоплаченого товару, за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство суд встановив, що розрахунок пені за заявлений позивачем період з 01.05.2022 по 20.09.2022 є правильним, до стягнення підлягають 17720550,54 грн. пені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.05.2022 по 20.09.2022 суд визнав, його правильним. До стягнення підлягає 1234109,77 грн. 3% річних, як і визначено позивачем.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем загальний період з травня по серпень 2022 року, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає сума 8187648,83 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач доводи позивача не спростував та не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Відносно посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин через воєнну агресію російської федерації проти України, що засвідчено листом Торгово-промислової палати України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97-ВР від 02.12.1997 (з наступними змінами та доповненнями), форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, обставинами непереборної сили є саме такі, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань і підтверджуються ТПП. Інакше кажучи, форс-мажор має відповідати одразу обом ознакам: об`єктивно унеможливлювати виконання зобов`язання та бути підтвердженим ТПП.

Військова агресія російської федерації проти України стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (з подальшим продовженням), відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Разом з тим, суд звертає увагу, що Національним банком України прийнято постанову № 18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з наступними змінами та доповненнями), якою з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи в умовах воєнного стану визначено, що: банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою; безготівкові розрахунки здійснюються без обмежень. Отже, воєнний стан не створив жодних обставин, які об`єктивно унеможливлюють здійснення розрахунків за діючими між сторонами договорами з використанням банківської системи.

Таким чином, як оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20.

Введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні.

Посилання відповідача на те, що форс-мажорні обставини вплинули на спроможність ТОВ БАРВІНОК-ІНВЕСТ виконати зобов`язання по оплаті за отриманий від ПАТ УКРНАФТА товар не підтверджені жодними доказами.

Також суд врахував, що позивач та відповідач знаходяться в однакових умовах і введення воєнного стану на території України подібно впливає на них як на суб`єктів господарювання, тим більше, що передача нафтопродуктів відбулася після введення воєнного стану в Україні.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 123, 129, ст.ст. 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БАРВІНОК-ІНВЕСТ (вул. Перемоги, 72 А, кімната 9, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 40385546) на користь публічного акціонерного товариства УКРНАФТА (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 0013515,39 грн. (сто п`ять мільйонів п`ятнадцять грн. 39 коп.) основного боргу, 17720550,54 грн. (сімнадцять мільйонів сімсот двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн. 54 коп.) пені, 1234109,77 грн. (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі сто дев`ять грн. 77 коп.) 3% річних, 8187648,83 грн. (вісім мільйонів сто вісімдесят сім тисяч шістсот сорок вісім грн. 83 коп.) інфляційних втрат та 868350,00 грн. (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України, підвищенням інтенсивності бойових дій на території Запорізькій області, значними артилерійськими обстрілами м. Запоріжжя, і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду в умовах збройної агресії проти України, повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 25.10.2022.

Суддя В.В. Левкут