УХВАЛА

19 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/5865/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 (колегія суддів: Кравчук Г. А., Козир Т. П., Куксов В. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 (суддя Карабань Я. А.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Спільного українсько-американського підприємства "Укркарпатойл Лтд" (як товариство з обмеженою відповідальністю), про стягнення 29 301 993,19 грн,

за участю представників:

позивача - Ербелідзе А. О.,

відповідача - Перепелиця А. В,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариство "Укрнафта" (далі - ПАТ "Укрнафта") про стягнення 29 301 993,19 грн, з яких: 20 108 831,63 грн заборгованості за послуги зберігання природного газу, 7 856 568,66 грн заборгованості за послуги індивідуального робочого обсягу, 922 858,21 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 413 734,69 грн.

2. На обґрунтування позовних вимог АТ "Укртрансгаз", посилаючись на приписи статей 526, 530, 610, 612, 936, 942, 946, 948 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), стверджує про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором зберігання природного газу від 14.06.2010 № 110-215 у частині оплати вартості наданих послуг.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 01.07.2007 між ПАТ "Укрнафта" та Спільним українсько-американським підприємством "Укркарпатойл Лтд" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (третя особа) укладено договір № 35/71-СД простого товариства про спільну виробничу (інвестиційну) діяльність (без створення юридичної особи), відповідно якого є спільна діяльність з інвестування розробки об`єктів робіт, реконструкцій і модернізації виробничих потужностей з метою вдосконалення й оптимізації процесу експлуатації об`єктів робіт та ведення виробничо-господарського діяльності з видобутку і реалізації вуглеводнів у процесі експлуатації об`єктів робіт для отримання прибутку учасниками та його розподілу.

4. 14.06.2010 між АТ "Укртрансгаз" як зберігачем та відповідачем як поклажодавцем, що діяв в інтересах спільної діяльності відповідно до вищевказаного договору, укладено договір зберігання природного газу № 110-215, відповідно до якого зберігач зобов`язався за плату протягом строку, встановленого цим договором, зберігати у підземних сховищах газу (далі - ПСГ) природний газ, у тому числі страховий запас газу, переданий йому поклажодавцем, і повернути останньому у схоронності рівну кількість газу, визначеної в договорі якості, а поклажодавець зобов`язався внести плату за зберігання у встановлені цим договором строки.

5. У випадку, якщо на кінець сезону зберігання 2009-2010 років у ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу поклажодавця, останній залишає його в ПСГ зберігача на зберігання в сезоні 2010-2011 років. Поклажодавець і зберігач протягом десяти днів з моменту укладення цього договору оформлюють акт про обсяг залишку природнього газу у ПСГ. Поклажодавець зобов`язується оплатити частину вартості послуг по зберіганню в ПСГ обсягу залишку газу у сезоні 2010-2011 років згідно з пунктом 4.3 цього договору (пункт 2.15 договору).

6. У випадку, якщо на момент закінчення періоду відбору газу - 15.04.2011 у ПСГ залишилася невикористана частина (залишок) обсягу газу поклажодавця, сторони зобов`язуються до 15.05.2011 скласти акт про обсяг залишку природнього газу в ПСГ. Поклажодавець зобов`язується оплатити частину вартості послуг по зберіганню в сезоні 2010-2011 років залишку в ПСГ згідно з пунктом 4.4 цього договору та у строк до 15.07.2011 укласти з зберігачем договір зберігання цього залишку газу у сезоні зберігання 2011-2012 років. Тариф на зберігання 1000 куб. м газу в ПСГ на один сезон складав 21,60 грн з ПДВ (пункти 2.16, 3.2 договору).

7. Згідно з пунктом 4.1 договору поклажодавець сплачує послуги по закачуванню газу в ПСГ та його зберіганню шляхом перерахування грошових коштів на рахунок зберігача до двадцятого числа місяця, наступного за звітнім місяцем закачування газу.

8. Поклажодавець зобов`язався протягом п`ятнадцяти днів з моменту укладення цього договору сплатити зберігачу частину вартості послуг по зберіганню газу, що залишився на подальше зберігання у ПГС по закінченню сезону зберігання 2009-2010 років, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок зберігача. Частина вартості послуг по зберіганню невикористаної частини (залишку) обсягу газу поклажодавця у сезоні 2010-2011 років визначається на підставі 50 % тарифу на зберігання газу у ПСГ, який діє на момент здійснення оплати поклажодавцем послуг із зберігання залишку газу та обсягу залишку газу з ПСГ зазначеного в акті про обсяг залишку природнього газу в ПСГ. Також поклажодавець зобов`язався до 20.05.2011 сплатити зберігачу частину вартості послуг по зберіганню газу, що залишився у ПСГ на момент закінчення періоду відбору газу - 15.04.2011 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок зберігача. Частина вартості послуг по зберіганню невикористаної частини (залишку) обсягу газу поклажодавця у сезоні 2010-2011 років визначається на підставі 50 % тарифу на зберігання газу у ПСГ, який діє на момент здійснення оплати поклажодавцем послуг зі зберігання залишку газу та обсягу залишку газу з ПСГ, зазначеного в акті про обсяг залишку природнього газу в ПСГ.

9. Відповідно до пункту 9.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 16.04.2010, і діє у частині зберігання газу до 15.04.2011, а у частині проведення розрахунків за надані зберігачем послуги - до повного виконання поклажодавцем своїх зобов`язань за цим договором.

10. Позивач згідно з умовами договору від 14.06.2010 № 110-215 взяв на себе зобов`язання щодо зберігання газу відповідача та надав останньому послуги зі зберігання газу в обсязі 59 869,095 куб. м у період з 16.04.2010 по 31.07.2018. Доказів повернення позивачем відповідачу прийнятого на зберігання за цим договором природного газу не надано.

11. Факт наявності у сховищах позивача газу, що належить відповідачу, підтверджено сторонами умовами договору від 24.11.2020 № про врегулювання заборгованості, укладеного між позивачем, відповідачем та третьою особою, відповідно до пункту 1 якого позивач підтвердив, що на рахунку замовника послуг зберігання - відповідача у підземних сховищах газу знаходиться природний газ у обсязі 59 869,095 тис. куб. м, переданий на зберігання у 2010 році згідно з договором зберігання від 14.06.2010 № 110-215, строк дії якого закінчився 15.04.2011.

12. Згідно з пунктом 2 договору від 24.11.2020 № позивач обліковує природний газ в обсязі 59 869, 095 тис. куб. м, переданий відповідачем на зберігання у 2010 році на підставі договору від 14.06.2010 № 110-215, за договором зберігання (закачування, відбору) природного газу від 10.02.2020 № .

13. Договір зберігання (закачування, відбору) природного газу № 0, відповідно до якого позивач як оператор надає відповідачу послуги (згідно з розділом IV Кодексу газосховищ), а саме: річна потужність; індивідуальні послуги на місяць: індивідуальний робочий обсяг на місяць; індивідуальна потужність закачування на місяць; індивідуальна потужність відбору на місяць; індивідуальні послуги на добу наперед: індивідуальна потужність закачування на добу наперед та індивідуальна потужність відбору на добу наперед, укладений 10.02.2020.

14. Відповідно до пункту 3 договору № відповідач сплачує позивачу вартість послуг зберігання природнього газу (робочого обсягу) в обсязі 59 869, 095 тис. куб. м за період з березня по листопад 2020 року шляхом перерахування грошових коштів у сумі 3 955 627,74 грн на поточний рахунок позивача не пізніше трьох днів з дати укладення цього договору.

15. Згідно з пунктами 4-6 договору № позивач і відповідач підтвердили наявність спору щодо вартості послуг зберігання природного газу (робочого обсягу) в обсязі 59 869,095 тис. куб. м за період з грудня 2017 року по лютий 2020 року. Сторони дійшли згоди про передачу спору в цій частині на вирішення господарського суду. Відповідач підписанням цього договору підтвердив відсутність будь-яких претензій (майнового та немайнового характеру) до позивача як зберігача природнього газу в обсязі 59 869,095 тис. куб. м, у тому числі щодо оплати/стягнення штрафу, пені, збитків, упущеної вигоди й інших санкцій за період з квітня 2011 року по дату укладення цього договору.

16. 10.12.2020 позивач надіслав відповідачу акт про обсяги залишку природного газу в ПГМ за період сезонів зберігання 2010-2018 років (станом на 31.07.2018), акт про рух природного газу в газосховищах, що обліковуються на рахунку зберігання замовника з 01.08.2018 по 01.03.2020, акт приймання-передачі послуг за зберігання в сезонах 2010-2019 років та приймання передачі послуг з індивідуального робочого обсягу за період з 01.08.2018 по 29.02.2020, які повернуті позивачу без підпису.

17. Позивач звернувся до суду з цим позовом, оскільки після припинення дії договору на зберіганні у ПСГ залишився газ у обсязі 59 869,095 куб. м і відповідач не оплатив послуги зі зберігання за період з 16.04.2010 по 31.07.2018, а також послуги за індивідуальний робочий обсяг за період серпня 2018 року по лютий 2020 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

18. 07.12.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022, про часткове задоволення цього позову, присудив до стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь АТ "Укртрансгаз" 9 957 427,86 грн заборгованості за послуги зберігання природного газу, 332 182,69 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 148 133,79 грн, а в решті позову відмовив.

19. Суди виходили з того, що загальна вартість наданих позивачем відповідачу послуг зі зберігання газу за період з 16.04.2010 по 31.07.2018 склала 20 108 831, 63 грн і доказів належної сплати останнім цих коштів позивачу не надано. Утім, суди відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 10 151 403,77 грн заборгованості за надані послуги зберігання природного газу у період з 16.04.2010 по 15.04.2016, посилаючись на пропуск позивачем позовної давності. При цьому, суди спростували заперечення позивача з приводу дотримання ним позовної давності.

20. Поряд з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 7 856 568, 65 грн заборгованості за індивідуальний робочий обсяг за період з серпня 2018 року по лютий 2020 року, суди вказали на відсутність правових підстав для стягнення цієї суми внаслідок відсутності укладеного між сторонами у цьому періоді типового договору зберігання (закачування, відбору) природного газу, тоді як договір зберігання (закачування, відбору) природного газу № 0, згідно з яким позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги, у тому числі індивідуальний робочий обсяг на місяць, укладено лише 10.02.2020. Крім того, внаслідок часткового задоволення позовних вимог суди перерахували заявлені до стягнення розміри інфляційних втрат та 3 % річних.

Короткий зміст касаційної скарги

21. АТ "Укртрансгаз" оскаржило ці судові рішення до Верховного Суду та у поданій касаційній скарзі просило їх скасувати у відмовленій частині позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 18 864 248,89 грн.

22. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

23. За твердженням скаржника судами неправильно застосовані положення статей 256, 257, 261, частини третьої статті 946 ЦК України і висновки Верховного Суду з їх застосування у питаннях стягнення заборгованості за весь фактичний час надання послуг зі зберігання природного газу відсутні. Оскільки природний газ відповідача позивач зберігав у період з 16.04.2010 по 31.07.2018, то він наполягає на обов`язку відповідача оплатити йому повністю надані послуги у цей період, унаслідок чого вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог лише у межах позовної давності.

24. До того ж вважає неправильними висновки судів стосовно відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 7 856 568,65 грн заборгованості за індивідуальний робочий обсяг за період з серпня 2018 року по лютий 2020 року.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

25. ПАТ "Укрнафта" скористалося наданим йому статтею 295 ГПК України правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, в якому виклало свої заперечення щодо наявності доказів зберігання позивачем природного газу у період з 16.04.2010 по 31.07.2018 після закінчення строку дії договору від 14.06.2010 № 110-215 та у зв`язку з цим зауважило на відсутності підстав для надання судом касаційної інстанції висновків стосовно застосування визначених скаржником норм цивільного законодавства.

Позиція Верховного Суду

26. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України).

27. З урахуванням цієї норми та як зазначалося вище, перегляд оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції здійснюється виключно в межах доводів касаційної скарги.

28. Оскільки касаційна скарга АТ "Укртрансгаз" містить доводи стосовно оскарження судових рішень лише у відмовленій частині позову, то вона розглядається в межах доводів і вимог скаржника.

29. У поданій касаційній скарзі позивач, обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, вказав на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах у питаннях застосування статей 256, 257, 261 та частини третьої статті 946 ЦК України.

30. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

31. Разом з тим на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

32. Проте, обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилися, адже Верховним Судом у постанові від 02.12.2020 у справі № 910/12395/19 викладено висновок щодо застосування частини третьої статті 946 ЦК України, у правовідносинах зберігання майна, зокрема щодо питання стягнення плати за зберігання майна.

33. Так, предметом позову у цій справі є вимога АТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Укрнафта" про стягнення заборгованості за послуги зберігання природного газу та послуги індивідуального робочого обсягу.

34. Відповідно до частини третьої статті 946 ЦК України якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

35. Суди попередніх інстанцій зробили висновок, що позивач згідно з укладеним з відповідачем договором від 14.06.2010 № 110-215 взяв на себе зобов`язання зберігання газу відповідача в обсязі 59 869, 095 куб. м у період з 16.04.2010 по 31.07.2018 і ці обставини учасниками судового процесу не спростовані, докази повернення позивачем відповідачу прийнятого на зберігання за цим договором природного газу не надані. До того ж факт наявності у сховищах позивача газу, що належить відповідачу, підтверджено сторонами умовами договору від 24.11.2020 № про врегулювання заборгованості. Дослідження обставин зберігання позивачем газу відповідача у справі, що переглядається, перебувало на розгляді судів попередніх інстанцій, які частково задовольнили позовні вимоги в межах позовної давності. З огляду на надання позивачем послуг відповідачу по зберіганню вищевказаної кількості газу у зазначеному періоді, апеляційний суд вказав, що у відповідача наявне зобов`язання щодо оплати вартості послуг зберігання у заявленому розмірі з дотриманням позовної давності. При цьому апеляційний господарський суд вчинив необхідні дії з перевірки суми позовних вимог.

36. Утім, 02.12.2020 Верховний Суд прийняв постанову у справі № 910/12395/19, предметом спору в якій були позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору зберігання щодо оплати вартості зберігання майна. Спори у справі № 910/12395/19 та у справі, що розглядається, виникли з підстав несплати вартості зберігання, регулювання цих правовідносин здійснюється положеннями глави 66 ЦК України, в тому числі із застосуванням частини третьої статті 946 ЦК України.

37. З посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України АТ "Укртрансгаз" також вказує на порушення судом апеляційної інстанції приписів статей 256, 257, 261 ЦК України за відсутності висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах щодо питання застосування приписів цих норм в аспекті стягнення заборгованості за весь час надання послуг зі зберігання природного газу.

38. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

39. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

40. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

41. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач у поданій 09.04.2021 позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги зі зберігання природного газу за сезони зберігання з 16.04.2010 по 31.07.2018 у загальній сумі 20 108 831,63 грн.

42. Із урахуванням того, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" з 02.04.2020 на строк дії карантину, суди вказали на те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги зберігання за сезон зберігання з 16.04.2010 по 15.04.2016 на загальну суму 10 151 403,77 грн є такими, що заявлені з пропуском встановленої законом позовної давності і на підставі частини четвертої статті 267 цього ж Кодексу відмовили у позові у цій частині.

43. Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку переглядалися судові рішення у справі № 904/3405/19 за позовом Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж у частині оплати витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання. У постанові від 29.06.2021 Велика Палата Верховного Суду зробила висновки щодо застосування статей 256, 257, 261 ЦК України і практика вирішення спорів у зобов`язальних відносинах із застосуванням глави 19 розділу 1 цього Кодексу сформована.

44. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 296 цього ж Кодексу.

45. Поряд з цим аргументи відповідача у відзиві на касаційну скаргу щодо відсутності доказів зберігання позивачем природного газу у період з 16.04.2010 по 31.07.2018 після закінчення строку дії договору від 14.06.2010 № 110-215 відхиляються судом, оскільки зводяться до намагання спонукати суд касаційної інстанції здійснити переоцінку доказів у справі щодо обставин зберігання майна і встановити по новому фактичні обставини справи.

46. Додатково колегія суддів зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарським судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 300 ГПК України.

47. Крім того, аналізуючи питання щодо обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, зроблених Європейським судом з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

Судові витрати

49. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, то судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 у справі № 910/5865/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич