ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2022 Справа № 914/4064/21(461/7097/21)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів
до відповідача-1: Приватного підприємства Фірма Пілігрим, м. Львів
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, м. Львів
про: захист прав споживача, стягнення 180 090 грн. 00 коп. збитків та 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди
у межах справи № 914/4064/21
за заявою: Фізичної особи-підприємця Когута Олега Степановича, м. Львів
від позивача: не з`явився
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився

Історія розгляду справи.
ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом(з врахуванням уточнення позовних вимог від 22.09.2021) до Приватного підприємства Фірма Пілігрим та Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів про захист прав споживача, стягнення солідарно 180 090 грн. 00 коп. (з яких: 148 290 грн. 00 коп. збитків, 12 300 грн. 00 коп. інфляційних втрат та 19 500 грн. 00 коп. пені) та 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, за невиконання договору на туристичне обслуговування.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.08.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне судове провадження у цивільній справі №461/7097/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Фірма Пілігрим та Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів про захист прав споживача, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування; призначено підготовче засідання. Розгляд справи в підготовчому засіданні відкладався з підстав викладених у протоколах судового засідання.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.11.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Фірма Пілігрим та Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів про захист прав споживача, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування на 23.12.2021 р.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2022 р. цивільну справу №461/7097/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Фірма Пілігрим та Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів про захист прав споживача, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування передано на розгляд Господарського суду Львівської області за підсудністю (оскільки відносно відповідача - ТзОВ Музенідіс Тревел Львів відкрито провадження у справі №914/4064/21 про банкрутство).
Ухвалою суду від 23.05.2022 р. прийнято справу №461/7097/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Фірма Пілігрим та Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів про захист прав споживача, стягнення солідарно 180 090 грн. 00 коп. (з яких: 148 290 грн. 00 коп. збитків, 12 300 грн. 00 коп. інфляційних втрат та 19 500 грн. 00 коп. пені) та 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, за невиконання договору на туристичне обслуговування, до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів; підготовче засідання призначено на 14.06.2022 р.; встановлено учасникам справи строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення.
Ухвалою суду від 14.06.2022, беручи до уваги неявку в судове засідання відповідача-2, підготовче засідання відкладено на 19.07.2022 р. Ухвалою суду від 19.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 06.09.2022 р.
Ухвалою суду від 06.09.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.10.2022 р.
11.10.2022 представник відповідача-1 надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив, що він не може взяти участь в судовому засіданні через зайнятість в Львівському апеляційному суді, а попередній представник не зможе з`явитися в судове засідання з огляду на сімейні обставини.
В судове засідання 04.10.2022 р. ніхто з учасників справи не з`явився. Як вище зазначено відповідач-1 подав суду клопотання про відкладення розгляду справ. Позивач та відповідач-2 причин неявки не повідомили.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що позивачу та відповідачам у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
Позиція відповідача-1:
Відповідач-1 у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав. Представник відповідача-1 в судових засіданнях 14.06.2022, 19.07.2022, 06.09.2022, позовні вимоги заперечив в частині заявленій до ПП Фірма Пілігрим.
У відзиві на позовну заяву (який відповідач-1 подавав до Галицького районного суду м. Львова, том-1, а.с. 57-65) відповідач-1 зазначив, що ПП Фірма Пілігрим (турагент) діяло на підставі агентського договору від імені та за дорученням ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, (туроператора), та що свої зобов`язання як турагент за договором на туристичне обслуговування, укладеним з позивачем, виконало належним чином. Звернув увагу, що отримані від позивача грошові кошти перераховані туроператору ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, а всю суму агентської винагороди, отриманої при укладанні договору на туристичне обслуговування повернуто позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями. Посилаючись на норми ст. 5, ст. 20, ст. 30, ст. 32, ст. 33 Закону України «Про туризм», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 610, 611, 653, 901 ЦК України, а також на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема у постанові від 03.04.2019 р. у справі №758/8046/15-ц, вважає, що оскільки саме ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, як туроператор, за договором на туристичне обслуговування взяв на себе зобов`язання надати замовнику ОСОБА_1 комплекс туристичних послуг, тому воно і є належним відповідачем у справі, а не турагент - ПП Фірма Пілігрим. Просить у задоволенні позову що стосується відповідача-1 відмовити за безпідставністю.
Позиція відповідача-2:
Відповідач-2 у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав, в жодне із судових засідань, призначених господарським судом, не з`явився.
Щодо моральної шкоди то відповідач-2 зазначив, що в позовній заяві позивач не вказав на характер страждань, які він поніс, не зазначив негативних наслідків, яких він зазнав. Відтак відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду:
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
Ухвалою суду від 05.04.2022 р. визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 057 107 грн. 87 коп., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
На даний час розгляд справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів триває.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ( п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України).
Умовами договору визначено, зокрема: (п. 1.1) туроператор (ТзОВ Музенідіс Тревел Львів) через турагента (ПП Фірма Пілігрим) зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних та інших, пов`язаних з ним послуг (турпородукт) замовнику ( ОСОБА_1 ), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги; (п. 1.6) замовник при посередництві турагента доручає туроператору представляти інтереси його та/або туристів, при подачі документів до Консульської установи країни-подорожі (візового центру) та оплаті послуг для оформлення та отримання в`їзних віз для замовника та/або туристів; (п.5.1.) туроператор зобов`язується забронювати та надати замовнику турпродукт (пакет туристичних послуг та пов`язаних послуг) замовлених замовником у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені цим договором терміни, про які сторони попередньо домовилися, за умови, повної сплати вартості турпродукту замовником безпосередньо або через тур агента у строки встановлені договором та додатками до нього; (п.5.3.) туроператор зобов`язується у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора (за винятком форс-мажорних обставин та відмов консульських установ у видачі віз замовнику та/або особам, які з ним подорожують), у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг на альтернативні, повернути кошти, оплачені замовником за винятком фактично понесених туроператором або турагентом витрат після отримання заяви на повернення коштів встановленого зразка; (10.2.) у випадку ненадання чи неналежного надання замовнику належно оплачених туристичних послуг, туроператор зобов`язується відшкодувати йому вартість ненаданих чи неналежно наданих послуг, за винятком випадків коли ненадання послуг відбулося з вини замовника та/або турагента, вини третіх осіб та в інших, передбачених цим договором випадках.
До позовної заяви додано дублікат чеку від 15.06.2021, згідно якого на рахунок отримувача - ПП Фірма Пілігрим доплачено 8 500,00 грн. за тур в Грецію.
Згідно зі ст. 5 Закону України Про туризм, суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є:
туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;
туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.
Частинами 1 ,2 ст. 20 Закону України Про туризм встановлено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно з ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм, туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.
Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.
Верховний Суд України у постанові від 03 липня 2013 року у справі №6-42цс13 зробив правовий висновок про те, що за частинами першою, другою, десятою статті 20, частиною другою статті 30, частинами першою, другою статті 32, частиною першою статті 33 Закону України Про туризм від 15 вересня 1995 року №324/95-ВР (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частиною четвертою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року №1023-XII, статей 610, 611, частиною п`ятою статті 653, частиною першою статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ "Музенідіс Тревел Львів" здійснює свою діяльність як туристичний оператор (79.12).
Все вищенаведене спростовує твердження відповідача-2 про те, що ТзОВ Музенідіс Тревел Львів не є відповідальною особою за даним позовом, так як виконувало лише представницькі послуги та діяло не від свого імені, а від імені туроператора-нерезидента Грецької компанії Mouzenidis Travel S.A., яка безпосередньо надає туристичний продукт.
Згідно з ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор зобов`язаний, у разі неможливості надати туристичного продукту, відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Частиною 9 ст. 20 Закону України Про туризм визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача-2 148 290 грн. 00 коп. вартості ненаданих туристичних послуг є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Таким чином, виходячи із закріпленого в ГПК України принципу диспозитивності господарського судочинства, зокрема, з того що відповідно до ч.2 ст.14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд дійшов висновку що позовна вимога про стягнення пені в розмірі 19 500,00 грн. є обґрунтованою.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, які відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, складають 12 300,00 грн., то дана сума розрахована відповідно до ст. 625 ЦК України, і позовні вимоги про її стягнення є обґрунтованими.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 25 Закону України Про туризм встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що з вини відповідача-2 позивач був позбавлений відпочинку, що був запланований ним спочатку на червень-липень 2020 року, а в подальшому був перенесений на липень 2021 року, який при цьому було замовлено ще в грудні 2019 р., тобто відпочинок планувався задовго до дати туру, тому суд вважає доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача-2 моральної шкоди. Разом з тим, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд врахувавши характер та обсяг страждань, а також немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням її прав, та виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає обгрунтованим розмір такої компенсації у 5 000,00 грн.
Відтак позовна вимога в частині стягнення з відповідача-2 моральної шкоди задовольняється частково у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні решти моральної шкоди в розмірі 95 000, 00 грн. слід відмовити.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням всього вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з відповідача-2 на користь позивача 148 290 грн. 00 коп. - заборгованості за ненадані туристичні послуги, 12 300 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, 19 500 грн. 00 коп. - пені та 5 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач від сплати судового збору у розглядуваній справі звільнений, судовий збір, що пропорційно до задоволених позовних вимог складає 2 776 грн. 35 коп., покладається на відповідача-2 та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.
Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129,236-241, 327 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
5. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.10.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.