ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2022 р. Справа№ 910/20028/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від імені якої діє Регіональна філія "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.02.2022

у справі №910/20028/21 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

до Акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 95 470, 76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, АТ "Українська залізниця") про стягнення 95470,76 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладених між сторонами договорів перевезення, не забезпечив збереження вантажу - вугілля кам`яного при його перевезенні у вагонах, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі вартості втраченого вугілля у заявленому розмірі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 95 470, 76 грн (дев`яносто п`ять тисяч чотириста сімдесят гривень 76 коп) вартості нестачі вугілля та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп) судового збору.

Приймаючи рішення, суд дійшов висновків, що позивачем доведено факт недостачі вантажу, який перевозився у залізничних вагонах та наявність в діях відповідача усіх елементів складу господарського правопорушення, а відповідачем не спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з його вини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки довідки про вартість вугілля підписані директором та начальником відділу планування, а не головним бухгалтером, тому вони не є належними доказами; судом було необґрунтовано відхилено клопотання відповідача про витребування у позивача посвідчення про якість вугілля, яке перевозилось, з показником проценту вологості; позивачем не надано жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, тому не доведено наявності в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення.

Разом з цим в апеляційній скарзі відповідач просив в порядку п. 6 ч. 1 ст. 267 ГПК України витребувати від позивача посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленою "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугіллі і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженого наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 №466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №50128073, 20106798, 50183078, 50092089, 50133602, 50279058, 49928278.

Позиції інших учасників справи.

08.08.2022 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач заявив клопотання у якому просив апеляційний господарський суд в порядку п. 6 ч. 1 ст. 267 ГПК України витребувати від позивача посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленою "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугіллі і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженого наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 №466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №50128073, 20106798, 50183078, 50092089, 50133602, 50279058, 49928278.

При цьому, відповідач також зазначив, що аналогічне клопотання подавав в ході розгляду справи у суді першої інстанції, однак у задоволенні такого безпідставно відмовлено судом першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ГПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (п. 2).

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що витребування доказів є правом, а не обов`язком суду.

З даного клопотання вбачається, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів та не обґрунтував неможливості самостійно подати відповідні докази.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заявленого відповідачем клопотання. При цьому суд враховує, що оскільки однією з необхідних умов задоволення клопотання про витребування доказів є неможливість самостійно подати необхідні для розгляду справи докази. Обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Окрім цього суд апеляційної інстанції враховує положення ч. 3 ст. 269 ГПК України, у відповідності до якої докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022 апеляційну скаргу у справі №910/20028/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20028/21 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від імені якої діє Регіональна філія "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 до надходження матеріалів справи №910/20028/21.

15.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/20028/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" від імені якої діє Регіональна філія "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21, ухвалено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, у серпні 2021 року позивачем як вантажовідправником на адресу одержувача ВП "БУРШТИНСЬКА ТЕС" Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" були відправлені залізничні вагони №№ 53589016, 60356615, 59727016, 56096431, 62256235, 53603205, 61014882, 53544409, 56124688, 56995061, 56205180, 53509683, 58940396, 56963044, 55334346, 63870703, 56136955, 53528170, 58917626 з вугіллям кам`яним.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними № 49928278 від 09.08.2021, № 50279058 від 27.08.2021, № 50133602 від 20.08.2021, № 50092089 від 17.08.2021, № 50183078 від 22.08.2021, № 50106798 від 18.08.2021, № 50128073 від 19.08.2021,згідно з якими вантаж був прийнятий відповідачем до перевезення.

На станціях Покровськ Донецької залізниці, Бурштин Львівської залізниці, Знам`янка Одеської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у вагонах, про що складені комерційні акти.

Згідно з комерційним актом № 482004/389/1073 при контрольному переважуванні вагону № 53603205 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто-92500 кг, тара-24300 кг, нетто - 68200 кг, що менше вантажного документу на 1800 кг. Над 2-7 люком ліворуч виявлене поглиблення 900x80x50-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1105 при контрольному переважуванні вагону № 58917626 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89350 кг, тара-21300 кг, нетто - 68050 кг, що менше вантажного документу на 1950 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 60-100см x 20-30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1109 при контрольному переважуванні вагону № 53528170 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89700 кг, тара - 22000 кг, нетто - 67700 кг, що менше вантажного документу на 1100 кг. Над 1-2 люками виявлене поглиблення 180x70x80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1112 при контрольному переважуванні вагону № 56136955 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86200 кг, тара-21200 кг, нетто - 65000 кг, що менше вантажного документу на 3800 кг. Над 1-3 люками виявлене поглиблення 580х 100x40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1098 при контрольному переважуванні вагону № 55334346 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90600 кг, тара - 22200 кг, нетто - 68400 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. Над 1 -2 люками виявлене поглиблення 300х 80-90x40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1099 при контрольному переважуванні вагону № 63870703 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90800 кг, тара - 22400 кг, нетто - 68400 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. Над 1-4 люками виявлене поглиблення 600x80x30-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1101 при контрольному переважуванні вагону № 56995061 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89000 кг, тара - 20900 кг. нетто - 68100 кг, що менше вантажного документу на 2900 кг. Над 5-6 люками виявлене поглиблення 300x100x30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1102 при контрольному переважуванні вагону № 56205180 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87650 кг, тара - 21500 кг. нетто - 66150 кг, що менше вантажного документу на 2650 кг. Над 1-4 люками виявлене поглиблення 800x100x30-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1104 при контрольному переважуванні вагону № 53509683 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89350 кг, тара - 22000 кг. нетто - 67350 кг, що менше вантажного документу на 1650 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x60x20-30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/1103 при контрольному переважуванні вагону № 58940396 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89900 кг, тара - 22200 кг. нетто - 67700 кг, що менше вантажного документу на 2300 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x80x40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1100 при контрольному переважуванні вагону № 56963044 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89400 кг, тара - 22500 кг, нетто - 66900 кг, що менше вантажного документу на 1900 кг. Над 1-4 люками поглиблення 500x80x20 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справзачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/1115 при контрольному переважуванні вагону № 61014882 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88400 кг, тара - 22200 кг, нетто - 66200 кг, що менше вантажного документу на 3600 кг. Над 1-7 люком виявлене поглиблення 780x120x40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1114 при контрольному переважуванні вагону № 53544409 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90300 кг, тара - 21400 кг, нетто - 68900 кг, що менше вантажного документу на 900 кг. Над 5-7 люками виявлене поглиблення 250x120х30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1116 при контрольному переважуванні вагону № 56124688 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88850 кг, тара - 22500 кг, нетто - 66350 кг, що менше вантажного документу на 3150 кг. Над 1-3 люками виявлене поглиблення 380x120x35 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 388103/1082 при контрольному переважуванні вагону № 62256235 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90500 кг, тара - 23000 кг, нетто - 67500 кг, що менше вантажного документу на 2500 кг. Над 1-3 люками виявлене поглиблення 350-450x30-50x20-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 410006/254/1091 при контрольному переважуванні вагону № 53589016 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто- 87900 кг, тара-24400 кг, нетто - 63500 кг, що менше вантажного документу на 6500 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x90x30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 410006/251/1093 при контрольному переважуванні вагону № 60356615 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85600 кг, тара- 23000 кг, нетто - 62600 кг, що менше вантажного документу на 7400 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x70x40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 410006/252/1094 при контрольному переважуванні вагону № 59727016 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87950 кг, тара - 23300 кг, нетто - 64650 кг, що менше вантажного документу на 5050 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x80x30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 410006/253/1095 при контрольному переважуванні вагону № 56096431 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89000 кг, тара - 24000 кг, нетто - 65000 кг, що менше вантажного документу на 4000 кг. Над 1-7 люками виявлене поглиблення 1050x100x30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у вигляді недостачі вантажу, вартість якої за розрахунком позивача становить 95 470, 76 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі залізничних накладних №49928278 від 09.08.2021, № 50279058 від 27.08.2021, № 50133602 від 20.08.2021, № 50092089 від 17.08.2021, № 50183078 від 22.08.2021, № 50106798 від 18.08.2021, № 50128073 від 19.08.2021.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до ст. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1454 від 01.12.2008, передбачено, що вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з п. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі - Закон № 273/96-ВР) залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону № 273/96-ВР передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст. 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону № 273/96-ВР обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до п. п. 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено вище, при прибутті вагонів на станцію залізницею проведено комісійні переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній у залізничних накладних.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 482004/389/1073, № 388103/1105, № 388103/1109, № 388103/1112, № 388103/1098, № 388103/1099, № 388103/1101, № 388103/1102, № 388103/1104, № 388103/1103, № 388103/1100, № 388103/1115, № 388103/1114, № 388103/1116, № 388103/1082, № 410006/254/1091, № 410006/251/1093, № 410006/252/1094, № 410006/253/1095.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вищевказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у залізничних накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Матеріалами справи підтверджено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне марки Г-газове, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Інструкцією про порядок та умови поставки, закладення, зберігання і відпуску вугілля державного резерву на пунктах відповідального зберігання, затвердженою наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 19.10.2012 № 1157, встановлено класифікацію, вимоги до якості і безпеки вугілля, призначеного для зберігання у державному резерві, порядок та умови його поставки, закладення, зберігання і відпуску на пунктах відповідального зберігання.

Відповідно до пункту 2.1 розділу Загальних характеристик основних властивостей, якісних показників та компонентів вугілля зазначеної інструкції, вугілля - це тверда горюча осадова порода, що утворилася переважно з відмерлих рослин унаслідок їх біохімічних, фізико-хімічних та фізичних змін. Вугілля складається з органічних речовин та мінімальних домішок. Основними елементами, що входять в органічну масу вугілля, є вуглець, водень, кисень, азот та органічна сірка. У вугіллі містяться також хімічні з`єднання деяких металів.

Із Додатку 1 до вказаної інструкції вбачаються класифікаційні показники, зокрема марка вугілля - газове, позначення марки - Г, середні показники відбиття вітриніту Ro, % - від 0,50 до 1,00 включно, вихід летких речовин Vdaf, % - від 33 до 46 включно, товщина пластичного шару Y, мм - від 10 до 16 включно**; індекс Рога RI, од. - показник не передбачений для вугілля марги Г, теплота згоряння Qsdaf, МДж/кг - показник не передбачений для вугілля марки Г.

Тобто, природні властивості кам`яного вугілля марки Г - газове, класифіковані у відповідності до інструкції, не передбачають вмісту вологості як природної складової частини в даній речовині.

Для оцінки вугілля як палива його умовно поділяють на горючу масу, яка є безводною та беззольною частиною вугілля, та негорючу - баласт, що складається із золи та вологи (п. 2.1 Інструкції).

Таким чином, показники наявної у вугіллі вологи та золи, що входять до його негорючої частини баласту, впливають на якість вугілля як палива і в розумінні пункту 27 Правил видачі вантажів не відноситься до тих відмінних ознак, які впливають на властивість вантажу зменшувати свою масу при його перевезенні.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з наданих до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю 0%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм. Доказів на підтвердження того, що вологість вугілля перевищувала 16% матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цієї накладної, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Аналогічна правова позиція про те, що розрахунок вартості недостачі вантажу здійснюється з врахуванням норми природної втрати під час перевезення вантажу (кам`яного вугілля) відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, та безпосередньо залежить від характеристики (властивості) вантажу, зазначеній в залізничній накладній, неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, прийнятих у подібних правовідносинах, зокрема, від 15.03.2021 у справі №910/5038/20, від 25.01.2021 у справі №910/118/20, від 03.09.2020 у справі №910/15076/19, від 07.08.2018 у справі №910/23346/16, від 16.10.2019 у справі №910/16904/18.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Відправник зобов`язаний на вимогу залізниці пред`явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Апелянт, стверджуючи про зазначення позивачем недостовірних даних щодо властивостей вантажу, не надав доказів того, що під час передачі вагонів для перевезення залізниця перевіряла правильність зазначених у накладній відомостей, чим спростовується твердження відповідача про необхідність застосування 2% норми природної втрати вантажу.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач (власник вантажу) - АТ "ДТЕК Західенерго" передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними вантажовідправнику - Товариству з додатковою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувача на наявних у справі накладних.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що позивачем не надано доказів оплати вантажу, оскільки в даному випадку в матеріалах справи наявні довідки вантажовідправника, в яких зазначено вартість кам`яного вугілля, що поставлялось згідно з накладними №№49928278, 50279058, 50133602, 50092089, 50183078, 50106798, 50128073. Вказані довідки підписані директором ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" Долбієвим Ю.М. та начальником відділу планування та інвестицій Покиньтелицею О.В.

Посилання апелянта про те, що довідки мали підписуватись саме головним бухгалтером, а не начальником відділу планування та інвестицій, апеляційним господарським судом відхиляються, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства.

Враховуючи ч. 2 ст. 623 ЦК України, ст. 314 ГК України, а також ст. 115 Статуту залізниць України, надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тони вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим, заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими.

При цьому доводи відповідача про необхідність доведення позивачем обставин оплати вартості відправленого вантажу за залізничним накладним, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником; право на подання позову було передане йому отримувачем вугілля (згідно з переуступними написами на залізничних накладних), що не заперечувалося під час розгляду справи і не суперечить положенням ст.133 Статуту залізниць України.

Відповідна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №910/963/17 та від 13.03.2019 у справі №905/748/17, від 10.08.2018 у справі №910/22324/16 та від 16.10.2019 у справі №910/16904/18.

При розгляді даної справи судом встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 95 470,76 грн а причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталась не з вини залізниці.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати вартість нестачі вантажу, суд першої інстанції дійшов юридичного правильного висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 95 470,76 грн вартості недостачі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для задоволення позову у даній справі.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/20028/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20028/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.10.2022р. після виходу суддів: Коробенко Г.П. з лікарняного, Козир Т.П. з відрядження, Кравчук Г.А. з відрядження та відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир