ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" жовтня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2148/22

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву від 25.10.2022 р. Свято-Миколаївської парафії Української Православної Церкви про забезпечення доказів до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Свято-Миколаївська парафія Української Православної Церкви через систему "Електронний суд" звернулась до господарського суду Київської області із заявою від 25.10.2022 р. про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій вона просить вжити заходи забезпечення доказів, а саме: витребувати у ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію протоколу загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївська парафія Української Православної Церкви від 03 вересня 2022 року з додатками та витребувати в Управлінні культури Київської обласної державної адміністрації належним чином засвідчену копію протоколу загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївська парафія Української Православної Церкви від 03 вересня 2022 року з додатками.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно з ч. 2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч. 3 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Заява від 25.10.2022 р. Свято-Миколаївської парафії Української Православної Церкви про забезпечення доказів подана до подання позовної заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Заявником не дотримано вказаних вимог, оскільки у заяві про забезпечення доказів вказано неповне місцезнаходження заявника. Як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повним місцезнаходження Свято-Миколаївської парафії Української Православної Церкви є: Київська обл., Тетіївський р-н., м. Тетіїв, вул. Карла Маркса, буд. 1, тоді як заявником у заяві вказано: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Центральна (колишня Карла Маркса), буд. 1, без зазначення району, в якому знаходиться м. Тетіїв.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Заявником не дотримано вказаних вимог, оскільки у заяві про забезпечення доказів вказано неправильне найменування іншої особи, тобто інше ніж зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: замість Департамент культури та туризму Київської обласної державної адміністрації, вказано: Управління культури Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації).

Частиною третьою статті 111 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 р. становить 2481,00 грн.

Отже за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Проте заявником не додано до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів у встановленому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкриваються спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів. Судовий збір може бути перерахований через будь-яку установу банку чи відділення зв`язку із зазначенням необхідних реквізитів.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі № 9901/144/20.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим, постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 р. затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг.

Пунктом 41 Інструкції встановлено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі "судовий збір" зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до господарського суду Київської області та приклад заповнення графи "Призначення платежу" в платіжному документі.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів заявником до заяви додано квитанцію № 9403-9497-3887-7371 від 24.10.2022 р., в графі призначення платежу якої зазначено: "*;101;24890487; Судовий збір, за позовом РО Свято-Миколаївська парафія Української Православної Церкви, Господарський суд Київської області".

Отже зазначена квитанція за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за подання Релігійною організацією Свято-Миколаївська парафія Української Православної Церкви до господарського суду саме позову, а не за подання до господарського суду Київської області заяви про забезпечення доказів.

Заявник у заяві зазначає, що відповідне призначення платежу зумовлено автоматичним його формуванням системою «Судова влада», а саме її сервісом для сплати судового збору. Заявник засвідчує та підтверджує, що судовий збір, сплачений згідно квитанції № 9403-9497-3887-7371 являється судовим збором, сплаченим за подання саме даної саме даної заяви про забезпечення доказів.

Проте вказане твердження судом не приймається до уваги, оскільки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет наведено лише приклад заповнення графи "Призначення платежу". В кожному окремому випадку платник сам повинен перевірити правильність заповнення реквізитів за подання відповідної заяви при сплаті судового збору задля правильного зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Підтвердженням сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів є правильне призначення платежу в платіжному документі, а не засвідчення та підтвердження заявника.

Таким чином, квитанція № 9403-9497-3887-7371 від 24.10.2022 р. не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання до господарського суду заяви від 25.10.2022 р. про забезпечення доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Суд інформує, що засіб забезпечення доказів шляхом їх витребування носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заявником не дотримано вказаних вимог, оскільки в заяві не зазначено обґрунтування необхідності витребування доказів в Управління культури Київської обласної державної адміністрації. Заявником взагалі не зазначено підстав вважати, що вказана особа може приховати відповідний доказ, як і не вказано обставин вважати, що подання Управлінням культури Київської обласної державної адміністрації відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, подана заява про забезпечення доказів підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву від 25.10.2022 р. Свято-Миколаївської парафії Української Православної Церкви про забезпечення доказів до подання позовної заяви повернути заявнику.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева