РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2022Справа № 910/17371/20 (490/11201/16-ц)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (03039, м. Київ. пров. Руслана Лужевського, буд. 14, копус. 1, оф. 3Б)

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В межах справи № 910/17371/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (ідентифікаційний код 16295210)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача не з`явилися

Від відповідача 1 не з`явилися

Від відповідача 2 не з`явилися

Від відповідача 3 не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/17371/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.02.2021.

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2021 справу № 490/11201/16-ц передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи № 910/17371/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд".

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2021 матеріали справи № 910/17371/20 (490/11201/16-ц) передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2021 прийнято справу № 490/11201/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до розгляду в межах справи № 910/17371/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд", підготовче засідання призначено на 26.01.2022.

У судовому засіданні 26.01.2022 було оголошено перерву до 14.03.2022.

Судове засідання 14.03.2022 не відбулось, у зв`язку з запровадженням Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану з 5:30 год. 24.02.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.05.2022 розгляд справи призначено на 13.06.2022.

10.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Тищенко О.І. про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2022 розгляд справи призначено на 01.08.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до розгляду в межах справи № 910/17371/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" до судового розгляду по суті на 12.09.2022.

У судове засідання 12.09.2022 представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу МАН, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом Крон, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , а також транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.8, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Центрального районного суду м, Миколаєва від 13.04.2016 визнано винним у вчинені даного ДТП ОСОБА_4 , який керував автомобілем МАН, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпом, що належить ОСОБА_3 .

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», поліс АЕ/7859913 від 22.02.2016.

24.02.2020 позивач повідомила страховика про ДТП. Пізніше аварійний комісар страховика оглянув транспортний засіб Mitsubishi Lancer 1.8 та було складено протокол огляду автомобіля з усіма пошкодженнями.

26.04.2016 позивач написала заяву на отримання страхового відшкодування. У відповідь на яку ПАТ «СК «Скайд» повідомило, що згідно автотоварознавчої оцінки розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП становить 49 000,00 грн. та буде виплачена останній протягом місяця.

Позивач звернулась до СТО «Укр Авто Сервіс» до ФОП Третьяк Е.В. для початку відновлювального ремонту та сплатила на користь останнього грошові кошти в сумі 70 790,00 грн., як відшкодування вартості такого ремонту.

Зважаючи на викладені обставини, позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд стягнути з відповідачів солідарно суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 70 790,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 707,90 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 923/700/17.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у абзаці 1 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , правонаступником якого згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.08.2019 у справі № 490/11201/16-ц є ОСОБА_2 , як страхувальник уклав договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу із Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд", поліс АЕ/7859913 від 22.02.2016, строк дії з 22.02.2016 по 21.02.2017, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 510,00 грн., транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 , MAN TGA 18 310, НОМЕР_4 .

Відповідно до долученого позивачем до матеріалів справи звіту № 6601/03-16 від 20.03.2016 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку, величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ складає 57 034,31 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, серед іншого передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавана шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20) роз`яснено дії суду у випадках, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МТСБУ, перебуває у стадії припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльність.

Статтею 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "а" пункту 41.2 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 52 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, посилання позивача на обставини позбавлення Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" ліцензії і виключення зі членства МТСБУ не скасовує обов`язок страхової компанії виплатити страхове відшкодування позивачу і не покладає на відповідача 1 обов`язку виконати такий обов`язок замість страхової компанії.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені норми, з огляду на те, що майнова відповідальність страховика, погоджена сторонами в договорі страхування в розмірі 50 000,00 грн., з урахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн., суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" на користь ОСОБА_1 49 490,00 грн. матеріальної шкоди.

Зважаючи на обмеження розміру відповідальності страховика, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 7 544,13 грн. матеріальної шкоди, а також 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу, на підставі договору про надання правової допомоги від 10.11.2016 та які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № н-н від 10.11.2016.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині покладення обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди на власника транспортного засобу МАН, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом Крон, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме відповідача 2 - ОСОБА_3 зважаючи на наступне.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 , якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.

Виняток із цього правила передбачено частинами третьою, п`ятою статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до статті 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню 75,39 грн., а з відповідача 3 на користь позивача підлягає стягненню 494,89 грн. судового збору.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (03039, м. Київ. пров. Руслана Лужевського, буд. 14, копус. 1, оф. 3Б; ідентифікаційний код 16295210) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 49 490 (сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 89 коп. судового збору.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 7 544 (сім тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 13 коп. матеріальної шкоди, 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 75 (сімдесят п`ять) грн. 39 коп. судового збору.

4. В іншій частині позов залишити без задоволення.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам та ліквідатору банкрута.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк