ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"26" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/906/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглядаючи заяву Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд"

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський комбінат силікатних виробів" звернулося до суду з позовом про зобов`язання ТОВ "Олвіта-Буд" здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, за рахунок відповідача.

Разом із позовними матеріалами позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на проведення будівельних, земляних та інших робіт на 3-й (третій) секції незавершеного об`єкту будівництва "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом та землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, ТОВ "Олвіта-Буд" та будь яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам-підприємцям.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Тобто, забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З вищевикладеного вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі№381/4019/18).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказав, що незастосування заходів забезпечення позову у аналогічних справах, в тому числі й у справі ГО "Громадська оборона" проти ТОВ "Юпіджі" призводить до того, що об`єкти будівництва за відсутності дозвільних документів, які дають права на виконання будівельних робіт, отримують сертифікати про готовність об`єкту до експлуатації, але в подальшому підлягають знесенню на підставі рішення суду - справа №906/3/21 - рішення від 24.05.2022. Зазначив, що розповсюдженими є справи, коли замовник будівництва, забудовник, ігноруючи наявні майнові права інших осіб на квартири в незавершеному будівництві продає ті самі квартири третім особам та після введення об`єкта в експлуатацію виникають спори щодо витребування майна з незаконного володіння у добросовісного набувача висновок Верховного суду України, викладеного в постанові від 24.06.2015 в справі №367/5136/13-ц (провадження №6-318цс15). На думку заявника, отримання сертифікату готовності об`єкту до експлуатації створить негативні наслідки як для позивача, так і для третіх осіб, які купують квартири у незавершеному об`єкті будівництва, що здійснюється з порушенням законодавства.

За вказаного, заявник вважає, що подальше будівництво без здійснення належного контролю призведе до настання різного виду невідворотних наслідків, а саме:

- об`єкт може бути самочинним будівництвом і неможливість його перебудови може привести його знесення/демонтажу, що може негативно сказатися на третіх особах на стороні позивача та інших фізичних чи юридичних осіб;

- позивач не реалізує свої майнові права та не набуде права власності на 10-ть квартир у третій та 4-й секції об`єкту будівництва;

- створиться загроза для подальших позовів як для позивача так і для інших власників майнових прав на подачу позовів щодо витребування майна (квартир) у добросовісних набувачів;

- неконтрольоване будівництво завдасть шкоди існуючим житловим будинкам, що призводить до руйнування об`єктів власності, а також створює загрозу надзвичайній ситуації;

- небезпека заподіяння шкоди довкіллю, тому як будівництвом і проектом проігноровані фактичні дані Експертних звітів, наявність небезпечних екологічних явищ;

- неконтрольоване будівництво, яким ігноруються всі ці норми може призвести до негативних наслідків в сукупності всіх перелічених.

Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що підставою для звернення позивача до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, наведено ті ж обставини, які визначено, як обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: здійснення позивачем будівництва 3-ї (третьої) та 4-ї (четвертої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, яке на переконання заявника, проводиться із порушенням будівельних норм і правил.

Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що на час подання позовної заяви будівництво 4-ї секції Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житоми рського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.: :08:001:0097 не розпочато, але майже повністю збудована 3-тя секції будинку та відбувається утеплення фасаду. Тобто, з наданих матеріалів вбачається, що права заявника стосуються саме 3-ї та 4-ї секції багатоквартирних житлових будинків. При цьому позивач наголошує, що самочинне будівництво ТОВ "Олвіта-Буд" "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.: 18 22085600:08:001:0097, порушує вимоги законодавства та створило реальну загрозу для позивача не реалізувати наявні майнові права на 10 квартир в 3-й та 4-й секції багатоквартирних житлових будинків загальною площею - 618,97 м2, а тому таке будівництво має бути зупи нене та перебудоване з дотриманням вимог законодавства, в тому числі й подальше будівництво.

За вказаного, суд звертає увагу, що згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, з вищевказаних норм вбачається, що при обраному позивачем способі захисту його прав та інтересів перш за все підлягає встановленню сам факт того, що будівництво є самочинним.

Тобто, зазначені заявником у його заяві про забезпечення позову обставини щодо здійснення будівництва з порушенням будівельних норм і правил, підлягають дослідженню під час розгляду позовних вимог у даній справі щодо здійснення відповідної перебудови, тому на час розгляду заяви про забезпечення позову, такі обставини не встановлені, а є лише припущеннями позивача.

При цьому суд зауважує, що дослідження наведених заявником підстав вжиття заходів забезпечення позову суд має здійснювати з урахуванням позиції та доказів, наданих не лише позивачем, а й відповідачем. При цьому, для уникнення помилкових висновків, оцінці підлягають саме докази, зокрема дозвільні документи, які є чинними на час розгляду справи, з урахуванням оцінки вжитих відповідачем заходів та часу, необхідних для отримання певних документів, та впливу цих чинників на спірні правовідносини.

Враховуючи, що будинок є багатоквартирним, на переконання суду також підлягає з`ясуванню, чи не будуть порушені застосованими заходами забезпечення позову права та інтереси осіб, які не є учасниками судового процесу.

Щодо зсилання заявника в обґрунтування підстав для забезпечення позову на висновок, наведений у справ №906/3/21, останній стосується обставин іншої судової справи та не є правовим висновком Верховного Суду у розумінні частини 4 статті 236 ГПК України, який має враховуватися під час вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, проаналізувавши зв`язок між обраним заявником заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову на даній стадії судового процесу, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що згідно з ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, 136, 137, 140, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 26.10.2022.

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек.)