ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Справа № 915/282/22

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

за позовом: Приватного підприємства "Європа-Схід" (юр.адреса: 79004, м.Львів, вул.Околична, буд.16, кв.25; адреса вказана позивачем: 79007, м.Львів, вул.Академіка Гнатюка, буд.13; ідент.код 31526583 ; ел.пошта: ),

до відповідача: Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" (54018, м.Миколаїв, просп.Богоявленський, буд.42А; ідент.код 31821381; ел.пошта: ),

про: стягнення 117902,82 грн,-

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Європа-Схід" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" 117902,82 грн, з яких: 76358,28 грн - основний борг за поставлений по договору №9350 від 06.08.2021 товар, 18507,17 грн - пеня, 2186,44 грн - 3% річних, 20850,93 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства повністю не розрахувався за поставлений товар, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення суми основного боргу та нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 23.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15.09.2022, на спростування вимог позивача вказує наступне:

- 06.09.2022 відповідачем повністю сплачено суму основного боргу, в зв`язку з чим відповідач просить суд закрити в цій частині провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору;

- позивачем невірно визначено останній день оплати за поставлений по договору товар, що призвело до здійснення позивачем невірного розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також, у відзиві відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача згідно умов договору, до мінімально можливих розмірів.

Відповідачем не подавалось до суду заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

06.08.2021 між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект», як покупцем, та Приватним підприємством «Європа-Схід», як постачальником, було укладено договір закупівлі товару №9350 (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених даним договором, поставити товар за кодом ДК 021:20-2 «Електричні побутові прилади» (холодильники)», далі - товар зазначений в специфікації, що є додатком до цього договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним договором.

Загальна кількість товару, що підлягає поставці, по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначаються специфікацією, яка оформлена та підписана сторонами. Поставка товару здійснюється на підставі та у відповідності до підписаної сторонами специфікації (п.п.1.2, 3.5 Договору).

06.08.2021 сторонами Договору оформлена та підписана специфікація на загальну суму 136358,28 грн, щодо поставки товару: холодильник з верхньою морозильною камерою Indesit TIAA14(UA) - 20 шт; холодильник готельного типу Elenberg MR-84 - 3 шт.

На виконання умов Договору постачальник здійснив поставку покупцеві товару на загальну суму 136358,28 грн, що підтверджується видатковими накладними №586 від 17.11.2019 на суму 125424,0 грн та №668 від 21.12.2021 на суму 10934,28 грн.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка).

За платіжним дорученням №2410 від 27.07.2022 покупець здійснив часткову оплату за отриманий товар в сумі 60000,0 грн.

Позивач стверджував, що відповідач всупереч умовам Договору та приписам чинного законодавства повністю не розрахувався за поставлений товар.

Судом встановлено, що 06.09.2022 за платіжним дорученням №910 на суму 10934,28 грн та платіжним дорученням №911 на суму 65424,0 грн, що в загальній сумі складає 76358,28 грн, відповідач (покупець) здійснив остаточний розрахунок за отриманий по Договору товар.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було повністю оплачено заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу по Договору - 76358,28 грн, однак вже після звернення позивача з позовом до суду та відкриття судом провадження у даній справі (23.08.2022).

Пунктом 2) ч.1 ст.231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За вказаних обставин, провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 76358,28 грн основного боргу за договором закупівлі товару №9350 від 06.08.2021 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо вимог позивача про стягнення 18507,17 грн пені, 2186,44 грн - 3% річних, 20850,93 грн інфляційних втрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 629 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Пунктами 5.2, 5.3 Договору встановлено, що оплата по даному договору здійснюється наступним чином: оплата у розмірі 100% згідно рахунку здійснюється протягом 30 календарних днів після отримання товару на склад покупця і здійснення постачальником реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою оплати товару вважається дата списання коштів з банківського рахунку покупця.

Як вище встановлено судом, на виконання умов Договору постачальник здійснив поставку покупцеві товару на загальну суму 136358,28 грн, що підтверджується видатковими накладними №586 від 17.11.2019 на суму 125424,0 грн та №668 від 21.12.2021 на суму 10934,28 грн.

До того ж, судом встановлено, що реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснена постачальником наступним чином: - 14.12.2021 зареєстрована податкова накладна №40 від 17.11.2021 за поставлений по Договору товар на суму 125424,0 грн, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №149255; - 14.01.2022 зареєстрована податкова накладна №57 від 21.12.2022 за поставлений по Договору товар на суму 10934,28 грн, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №149250.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст.251 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України).

Враховуючи зазначене та умови п.5.2 Договору, суд погоджується з доводами відповідача та приходить до наступного висновку: - останній день виконання грошового зобов`язання в сумі 125424,0 грн з оплати вартості поставленого по Договору за видатковою накладною №586 від 17.11.2021 товару припадає на 13.01.2022; - останній день виконання грошового зобов`язання в сумі 10934,28 грн з оплати вартості поставленого по Договору за видатковою накладною №668 від 21.12.2021 товару припадає на 13.02.2022.

Як вище встановлено судом, за платіжним дорученням №2410 від 27.07.2022 покупець здійснив часткову оплату за отриманий по Договору товар в сумі 60000,0 грн, а за платіжними дорученнями №910 та №911 від 06.09.2022 покупець здійснив остаточний розрахунок за отриманий по Договору товар в загальній сумі 76358,28 грн.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем прострочена заборгованість з оплати вартості поставленого по спірному Договору товару виникала наступним чином: з 14.01.2022 по 13.02.2022 включно на суму заборгованості 125424,0 грн; з 14.02.2022 по 26.07.2022 включно на суму заборгованості 136358,28 грн (125424,0 грн + 10934,28 грн); з 27.07.2022 по 02.08.2022 включно на суму заборгованості 76358,28 грн (136358,28 грн - 60000,0 грн).

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу позивача на те, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2186,44 грн - 3% річних за період з 17.12.2021 по 27.07.2022 на суму боргу 10934,28 грн, за період з 20.01.2022 по 27.07.2022 на суму боргу 125424,0 грн та за період з 27.07.2022 по 02.08.2022 на суму боргу 76358,28 грн.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 20850,93 грн інфляційних втрат за період з 17.12.2021 по 27.07.2022 на суму боргу 10934,28 грн та за період з 20.01.2022 по 27.07.2022 на суму боргу 125424,0 грн.

Суд повторно вказує, що при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивачем невірно визначено періоди здійснення таких нарахувань.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за періоди: з 14.01.2022 по 13.02.2022 включно на суму заборгованості 125424,0 грн; з 14.02.2022 по 26.07.2022 включно на суму заборгованості 136358,28 грн та з 27.07.2022 по 02.08.2022 включно на суму заборгованості 76358,28 грн; вказує, що з відповідача на користь позивача підлягало б стягненню 2190,33 грн - 3% річних, однак, враховуючи, що позивач заявив до стягнення лише 2186,44 грн - 3% річних та з огляду на те, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, то суд приходить до висновку, що стягненню підлягає сума 3% річних саме в розмірі 2186,44 грн.

Суд звертає увагу позивача, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Це означає, що в господарському судочинстві, на відміну від цивільного, незалежно від числа виникнення заборгованості індекс інфляції буде застосовуватися тільки з наступного місяця. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу коли мала місце дефляція.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, з урахуванням особливостей господарського судочинства, за період: березень - червень 2022 року включно; на суму заборгованості 136358,28 грн, вказує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19197,29 грн інфляційних втрат.

За такого, у задоволені вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 1653,64 грн інфляційних втрат, - слід відмовити.

До того ж, у даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача 18507,17 грн пені на підставі п.8.2 Договору, яка нарахована за період з 16.01.2022 по 16.07.2022 на суму боргу 10934,28 грн, за період з 20.02.2022 по 27.07.2022 на суму боргу 125424,0 грн та за період з 27.07.2022 по 02.08.2022 на суму боргу 76358,28 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема одним із правових наслідків виділяється сплата неустойки (п.3) ч.1 ст.611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Сторони у Договорі погодили, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення оплати, від суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати (пункт 8.2).

Суд вказує, що при нарахуванні пені позивачем невірно визначено періоди здійснення такого нарахування.

Як було зазначено вище, у відповідача перед позивачем прострочена заборгованість з оплати вартості поставленого по спірному Договору товару виникала наступним чином: з 14.01.2022 по 13.02.2022 включно на суму заборгованості 125424,0 грн; з 14.02.2022 по 26.07.2022 включно на суму заборгованості 136358,28 грн; з 27.07.2022 по 02.08.2022 включно на суму заборгованості 76358,28 грн.

Суд, здійснивши перерахунок пені з врахуванням положень п.8.2 Договору за періоди: з 15.02.2022 по 16.03.2022 включно на суму заборгованості 125424,0 грн; з 17.03.2022 по 26.07.2022 включно на суму заборгованості 136358,28 грн та з 27.07.2022 по 02.08.2022 включно на суму заборгованості 76358,28 грн; вказує, що з відповідача на користь позивача підлягало б стягненню 18708,66 грн пені, однак, враховуючи, що позивач заявив до стягнення лише 18507,17 грн пені та з огляду на те, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає сума пені саме в розмірі 18507,17 грн.

У відзиві на позов відповідач, зокрема, просить суд зменшити розмір стягуваної пені до мінімально можливих розмірів.

В обґрунтування такого клопотання, відповідач посилається на наступне:

- Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" є учасником Державного концерну «Укроборонпром» та об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, згідно постанови Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», тобто, відповідач є підприємством оборонно-промислового комплексу, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а відтак фінансове становище відповідача прямо залежить від становища у економіці та безпеці держави Україна;

- тривала затримка в оплаті за отриманий по спірному договору товар була зумовлена складним фінансовим станом відповідача, який з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України значно ускладнився та погіршився, так як Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" постійно перебуває в зоні проведення воєнних (бойових) дій, оскільки місто Миколаїв щодня підвергається ракетним та артилерійським обстрілам з боку агресора;

- протягом періоду дії воєнного стану були здійснені ракетні обстріли Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", які призвели до руйнування виробничих приміщень, що також призвело до падіння виробничих потужностей, реалізації готової продукції та погіршення фінансового стану відповідача;

- з метою збереження життя та здоров`я працівників Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", переважна більшість працівників була переведена на простій, а на сьогоднішній день з більшістю працівників призупиненні трудові відносини;

- збройна агресія Російської Федерації проти України зумовила втрату ДП "НВКГ "Зоря"-"Машпроект" ринків збуту продукції поза межами України, що суттєво вплинуло на обсяги реалізації готової продукції.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем за заявою від 14.10.2022 надано суду відповідні докази, а саме:

- копію наказу в.о. голови комісії з реорганізації - директора з економічної безпеки ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24.02.2022 №60 «Про делегування повноважень керівникам самостійних структурних підрозділів» щодо оголошення працівникам цілозмінних простоїв з можливістю залишатися вдома з 24.02.2022;

- копію наказу голови комісії з реорганізації - генерального директора ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 22.04.2022 №82-01-ОС «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект»» про призупинення дії трудових договорів працівників з 25.04.2022;

- копію довідки щодо зайнятості працівників ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 29.09.2022 №08-01-2789 щодо чисельності працівників, з якими вимушено призупинена дія трудових договорів у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України (у березні 2022 року - 4300 працівників, у квітні 2022 року - 7300 працівників, при загальній кількості - 8004 працівників);

- копію Звіту про фінансові результати за 1 квартал 2022 року ДП «НВКГ «Зоря»- «Машпроект», згідно якого за звітний період збитки відповідача склали 223 млн. 532 тис.грн;

- копію Звіту про фінансові результати за 1 півріччя 2022 року ДП «НВКГ «Зоря»- «Машпроект», згідно якого за звітний період збитки відповідача склали 197 млн. 773 тис.грн.

Вказані докази дослідженні судом та долученні до матеріалів справи.

Позивач не надав суду письмових заперечень проти клопотання відповідача про зменшення суми пені, такі доводи відповідача не спростував.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд приходить до такого.

Відповідно до приписів ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

У відповідності до ст.233 ГК України, в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов?язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов?язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов?язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов?язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов?язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов?язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов?язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Дослідивши подані суду докази, проаналізувавши правові позиції сторін, врахувавши, що відповідач є учасником Державного концерну «Укроборонпром» та об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, особливо під час військової агресії Російської Федерації проти України, врахувавши збалансованість інтересів сторін, причини та строк прострочки здійснення платежів, необхідність судового захисту майнових прав позивача, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов?язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

До того ж, судом приймається до уваги, що під час розгляду справи відповідачем повністю погашена сума основного боргу за спірним договором.

Суд вважає, що нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, інфляційних втрат та певної суми пені у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов`язані з порушенням відповідачем умов спірного договору. Стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення останнім зобов`язання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим і, з урахуванням інтересів позивача, існують об`єктивні підстави для зменшення розміру стягуваної пені на 90%.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у сумі 1850,72 грн (18507,17 грн - 90 %).

Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, однак без урахування зменшення судом суми штрафних санкцій.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви у даній справі позивачем сплачено 2481,0 грн судового збору за майнову позовну вимогу - стягнення 117902,82 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 839,41 грн судового збору із розрахунку: 18507,17 грн пені + 19197,29 грн інфляційних втрат + 2186,44 грн - 3% річних = 39890,90 грн х 2481,0 грн / 117902,82 грн.

Відповідно до положень п.5) ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За такого, суд звертає увагу позивача на те, що за відповідним клопотанням судом буде повернуто позивачу з Державного бюджету України 1606,79 грн судового збору із розрахунку: 76358,28 грн х 2481,0 грн / 117902,82 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, п.2) ч.1 ст.231, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі, в частині стягнення з Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" на користь Приватного підприємства "Європа-Схід" 76358,28 грн основного боргу за поставлений по договору закупівлі №9350 від 06.08.2021 товар, закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" (54018, м.Миколаїв, просп.Богоявленський, буд.42А; ідент.код 31821381) на користь Приватного підприємства "Європа-Схід" (79004, м.Львів, вул.Околична, буд.16, кв.25; ідент.код 31526583) 1850,72 грн пені, 19197,29 грн інфляційних втрат, 2186,44 грн - 3% річних та 839,41 грн судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Мавродієва