РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2022Справа № 910/3690/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Йограйтен" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 796 134,72 грн,

за участю представників:

позивача: Машкіної В.М.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Йограйтен" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) про стягнення 796 134,72 грн, з яких: 558 466,51 грн - інфляційні втрати, 237 668,21 грн - три проценти річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем 2 851 706,03 грн боргу, стягнутого за рішенням Господарського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року № 908/1915/17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане рішення було фактично виконане лише в лютому 2022 року, тому, на думку позивача, він поніс матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 травня 2022 року було відкрито провадження у справі № 910/3690/22 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

31 травня 2022 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява від цієї ж дати, в якій останній вказав на те, що дана справа не є малозначною, а тому, враховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, просив суд розглянути її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 червня 2022 року вказану заяву Залізниці задоволено, вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30 червня 2022 року.

7 червня 2022 року на електронну адресу суду від представника Товариства надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду від 9 червня 2022 року вказане клопотання було задоволено.

27 червня 2022 року через систему "Електронний суд" Залізниця подала заяву про зупинення провадження у справі.

30 червня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та про відкладення підготовчого засідання на 28 липня 2022 року.

1 липня 2022 року на електронну адресу суду від представника Товариства надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2022 року задоволено вказане клопотання.

27 липня 2022 року на електронну адресу суду від Залізниці надійшов відзив разом з клопотанням про поновлення строку на його подання, а також заява про застосування строків позовної давності. У своєму відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що до 27 липня 2020 року відповідачем у справі № 908/1915/17 була не Залізниця, а Державне підприємство "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця"), тому нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат з 10 травня 2019 року є безпідставним. Також в обгрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції" від 17 лютого 2017 року № 1787-VIII встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Залізниці, як правонаступниці за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, що розміщені на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що є підставою для зупинення виконавчих проваджень. Разом із цим, Залізниця у відзиві також просила суд зменшити розмір заявлених вимог Товариства на 90 %.

У той же день від відповідача надійшло клопотання про розгляд цієї справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 липня 2022 року вказане клопотання відповідача залишено судом без розгляду.

28 липня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подачу відзиву, про продовження з власної ініціативи строку для подачі відзиву до 27 липня 2022 року, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 18 серпня 2022 року.

29 липня 2022 року через підсистему "Електронний суд" від Товариства надійшло клопотання від 28 липня 2022 року про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

2 серпня 2022 року через підсистему "Електронний суд" від Товариства надійшли: заперечення від 1 серпня 2022 року № 01-08-1/22 на за заяву Залізниці про застосування строків позовної давності та відповідь на відзив від вказаної дати № 01-08/22, в яких останнє навело свої аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві посилань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 серпня 2022 року задоволено клопотання позивача від 28 липня 2022 року про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

9 серпня 2022 року на електронну адресу суду від Залізниці надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі статті 551 ЦК України та 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Також відповідач подав клопотання та про участь його представника в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою суду від 15 серпня 2022 року було повернуто Залізниці без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 8 вересня 2022 року.

2 вересня 2022 року на електронну адресу суду від Товариства надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 6 вересня 2022 року задоволено вказане клопотання позивача.

8 вересня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 29 вересня 2022 року.

26 вересня 2022 року через підсистему "Електронний суд" від Товариства надійшли клопотання від 20 вересня 2022 року про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року задоволено вказані клопотання позивача.

У судовому засіданні 29 серпня 2022 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначені судові засідання не забезпечив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Беручи до уваги те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року в справі № 908/1915/17, яке набрало законної сили 9 грудня 2017 року, позов Дочірнього підприємства "Агроцентр ЄвроХім-Україна" (далі - ДП "Агроцентр ЄвроХім-Україна") до ДП "Донецька залізниця" задоволено повністю та стягнуто з останнього на користь ДП "Агроцентр ЄвроХім-Україна" 2 851 706,03 грн заборгованості, а також 42 775,60 грн. судового збору.

11 грудня 2017 року Господарський суд Донецької області видав відповідний наказ.

У той же час, ухвалою Господарського суду Донецької області від 25 березня 2020 року в справі № 910/1915/17 замінено стягувача (позивача) у вказаній справі ДП "Агроцентр ЄвроХім-Україна" на його правонаступника - Товариство.

Судом також встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 27 липня 2020 року в справі № 910/1915/17, яка залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15 вересня 2020 року, замінено божника (відповідача) у виконавчому провадженні № 55480058: ДП "Донецька залізниця" на його правонаступника - Залізницю.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року в справі № 908/1915/17 було виконано лише в лютому 2022 року, що підтверджується платіжними дорученнями: від 17 лютого 2022 року № 118593 на суму 1 447 240,82 грн та від 23 лютого 2022 року № 119849_2N015/1091 на суму 1 447 240,81 грн, копії яких знаходяться в матеріалах даної справи.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Посилання Залізниці на те, що до 27 липня 2020 року вона не була стороною по справі, а тому нарахування вказаних компенсаційних виплат з 10 травня 2019 року є безпідставним та необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 15 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (у редакції, яка діяла на дату реєстрації Залізниці) злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Законом України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон) визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном.

Відповідно до частин 3, 6, 7 та 9 статті 2 вказаного Закону Залізниця утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття: Залізниця є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Залізниця, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання. Одночасно з прийняттям рішення про утворення Залізниці КМУ формує комісію з утворення товариства, до складу якої входять представники КМУ, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі. Комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту товариства для подання КМУ. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту. Розмір статутного капіталу товариства визначається під час його утворення згідно зі зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Пунктом 2 розділу ІІІ "Перехідні та прикінцеві положення" цього Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" до Залізниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ДП "Донецька залізниця", про стягнення 70 274 946,74 грн встановлено, що державну реєстрацію Залізниці здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою КМУ від 7 липня 2021 року № 735, Залізниця є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП "Донецька залізниця". У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту в формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - Залізниці. Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.

Таким чином, законодавець встановив для кредиторів юридичних осіб, які припиняються шляхом злиття, інші гарантії захисту законних інтересів їх прав, аніж встановлені статтями 105 і 107 ЦК України. Такий підхід зумовлений унікальним статусом Залізниці для економіки України, як монополіста на ринку перевезень залізничним транспортом, будь-які процеси реорганізації якого не повинні перешкоджати роботі такого підприємства, зокрема перевезенням вантажів та пасажирів. Права кредиторів можуть вважатися належним чином захищеними закріпленням в частині 6 статті 2 Закону положень про правонаступництво Залізниці щодо усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Необхідність застосування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у системному взаємозв`язку з положеннями статті 520 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки заміна боржника у зобов`язанні у цьому випадку відбувається відповідно до вимог Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року №4442-VI, яким визначено, що положення законодавства щодо необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов`язанні (переведення боргу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України не застосовуються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що при універсальному правонаступництві все майно особи, як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Отже, саме Залізниця має нести відповідальність за неналежне виконання зобов`язань і така відповідальність виникає незалежно від дати прийняття судом рішення про заміну сторони боржника.

Оскільки Залізниця є правонаступником ДП "Донецька залізниця" з дати державної реєстрації АТ "Укрзалізниця", заперечення відповідача про необґрунтованість нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, так як не була стороною по справі № 908/1915/17 є необґрунтованими та відхиляються судом як без підставні.

Також, заперечуючи проти позову, Залізниця зазначала, що на виконання зобов`язань ДП "Донецька залізниця" поширюється дія встановленого пунктом 51 розділу ІІІ "Перехідні та прикінцеві положення" Закону мораторію, а тому відсутні підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки строк виконання зобов`язань правонаступником (Залізницею) не настав.

Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України).

Пунктами 51 та 52 "Перехідних та прикінцевих положень" Закону передбачено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Залізниці, як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств, встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Залізниці за зобов`язаннями таких підприємств. Мораторій на звернення стягнення на активи Залізниці, встановлений згідно з пунктом 51 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Залізниці, але не пізніше ніж через шість місяців з дня припинення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та відновлення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.

Враховуючи викладене, наслідком запровадженого Законом мораторію є зупинення заходів примусового виконання рішень шляхом звернення стягнення на активи Залізниці, проте такий мораторій не звільняє боржника від обов`язку сплачувати нараховані три проценти річних та інфляційні втрати в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених вказаною нормою, відбувається за весь період прострочення в силу закону.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц, Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року № 918/117/18, від 30 січня 2019 року № 905/2324/17, від 13 лютого 2019 року № 924/312/18.

Оскільки Товариство звернулося з даним позовом до Господарського суду міста Києва 14 травня 2022 року, тому такий трирічний строк слід обраховувати з 14 травня 2014 року по 14 травня 2022 року. Разом із тим, у своїй позовній заяві Товариство обмежило період нарахування вказаних компенсаційних виплат днем здійснення першого платежу з погашення основного боргу - 17 лютого 2022 року.

Відтак судом здійснено перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки Товариство визначило невірний період їх нарахування.

За розрахунком суду обгрунтований розмір інфляційних втрат становить 558 466,51 грн та 236 496,28 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 14 травня 2019 року по 16 лютого 2022 року на суму боргу в розмірі 2 851 706,03 грн.

Також Залізниця подала заяву про застосування строків позовної давності.

До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Оскільки нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України, здійснено в межах строку звернення з даним позовом до суду, тому вимога Залізниці про застосування строків позовної давності щодо вказаних компенсаційних нарахувань є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Що стосується поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою є штраф та пеня.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом із тим, інфляційні втрати та проценти річних не є штрафними санкціями, а виступають способами захисту майнових прав та інтересів. Мета інфляційних втрат полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а процентів річних - отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, компенсаційні нарахування, передбачені статтею 625 ЦК України, є самостійними способами захисту цивільних прав та інтересів для забезпечення виконання цивільних зобов`язань, тобто вони не є мірою відповідальності (штрафними санкціями, передбаченими статті 230 ГК України), а тому на них не поширюються положення часини 1 статті 233 ГК України, частини 3 статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Таким чином, клопотання Залізниці про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, вимоги Товариства підлягають задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 558 466,51 грн та 236 496,28 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 14 травня 2019 року по 16 лютого 2022 року, на суму боргу в розмірі 2 851 706,03 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Йограйтен" (03022, місто Київ, вулиця Козацька, будинок 120/4; ідентифікаційний код 42389778) 236 496 (двісті тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 28 коп. трьох процентів річних, 558 466 (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят шість) грн 51 коп. інфляційних втрат та 11 924 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 44 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 жовтня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко