ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022м. ХарківСправа № 922/2141/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 21) в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 6)
до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний концерн "Укроборонопром" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36)
про стягнення коштів
за участю представників:

прокурора - Ковальчук О.І., наказ №266к від 24.05.2021,

позивача - Москов М.В., самопредставництво,

відповідача - Шевцов О.М., довіреність №170/10 від 20.04.2021,

третьої особи - Павленко О.В., довіреність №Д-1552/2021 від 11.10.2021

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (далі ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова"), про стягнення з відповідача на користь Міністерства оборони України штрафних санкцій у розмірі 1909394,40 грн за порушення строків виконання умов Державного контракту від 19.09.2007 №247/2/07-9.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем робіт за державним контрактом від 19.09.2007 №247/2/07-9, у зв`язку з чим нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції на загальну суму 1909394,40 грн, з яких: 1379006,72 грн пеня за період з 15.06.2020 по 15.12.2020 та 530387,68 грн штраф.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду, клопотання відповідача ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" щодо зменшення штрафних санкцій на 99% задоволено; позов задовольнив частково; стягнув з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" на користь Міністерства оборони України штрафні санкції у розмірі 19093,94 грн за порушення строків виконання умов державного контракту від 19.09.2007 №247/2/07-9; стягнув з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил витрати зі сплати судового збору у розмірі 28640,92 грн; в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 1890300,46 грн відмовив.

Постановою Верховного суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21 касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 та рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі №922/2141/21 скасовано, справу №922/2141/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 справу №922/2141/21 передано на розгляд судді Жиляєву Є.М.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2022 у справі № 922/2141/21 прийнято справу до провадження, розгляд справи відбуватиметься за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.08.2022 об 11:30.

15.08.2022 через загальний відділ діловодства суду, від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надійшли пояснення (вх. № 8290), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

16.08.2022 через загальний відділ діловодства суду, від відповідача надійшли пояснення (вх. № 8353), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2022 у справі № 922/2141/21 підготовче засідання відкладено на 06.09.2022 об 11:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2141/21 до судового розгляду по суті на 13.09.2021 о 10:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.09.2022 у справі № 922/2141/21 розгляд справи по суті відкладено на 27.09.2022 о 10:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.09.2022 у справі №922/2141/21 учасників справи повідомлено про те, що судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 27.09.2022 о 10:00 не відбудеться, у зв`язку із перебуванням судді Жиляєва Є.М. у період з 26.09.2022 по 30.09.2022 у відрядженні. Даною ухвалою повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання відбудеться 04.10.22 об 11:00.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2022 у справі №922/2141/21 розгляд справи по суті відкладено на 18.10.2022 о 12:00.

Прокурор в судове засідання 18.10.2022 з`явився, позовні вимоги підтримав повністю, просить суд задовольнити позов.

Позивач в судове засідання 18.10.2022 з`явився, заявлені прокурором позовні вимоги позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов прокурора задовольнити.

Відповідач в судове засідання 18.10.2022 з`явився, проти позову заперечив та просить задовольнити клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99 %.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання 18.10.2022 з`явилася, проти позову заперечила та просила задовольнити клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Матеріалами справи установлено, що 19.09.2007 Міністерством оборони України (замовник) укладено державний контракт №247/2/07-9 з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (виконавець) на виконання дослідно-конструкторської роботи (далі - ДКР) по темі модернізація реактивної системи залпового вогню БМ-21 "Град", шифр "Верба/1" (т.1 а.с.16-25).

Так, Додатковою угодою від 28.11.2012 №1 зміст контракту викладено в новій редакції.

Пунктом 1 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012 (т.1 а.с. 26-39) визначено, що виконавець (КП "ХБКМ") зобов`язується за тактико - технічним завданням замовника виконати з дотриманням законодавства ДКР, шифр "Верба/1", за державним оборонним замовленням і передати замовнику (Міністерству оборони України) науково - технічну продукцію (конструкторську документацію, дослідні зразки, макети, вузли, блоки, спецобладнання, матеріальні цінності) (далі - НТП), створені (виготовлені, закуплені) під час виконання ДКР в цілому (етапів, підетапів робіт), вчинити інші дії передбачені контрактом згідно з рішенням замовника, а замовник - прийняти встановленим порядком виконані роботи та оплатити їх. Повний обсяг робіт, який підлягає виконанню, викладений у календарному плані виконання ДКР, шифр "Верба/1" до контракту від 19.09.2007 №247/2/07-09 (додаток №1 до цієї додаткової угоди ( т.1 а.с. 40-42).

Підставою для укладення цієї додаткової угоди є спільне рішення Міністерства оборони та Міністерства промислової політики України від 03.03.2006 та показники державного оборонного замовлення на 2012 рік, які затверджені КМУ від 03.05.2012 №360-4 (зі змінами) (пункт 2 додаткової угоди №1).

Відповідно до пункту 14 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) визначено, що приймання робіт етапів (підетапів) ДКР, Науково-технічної продукції здійснюється відповідно до "Календарного плану" комісією замовника, або за його дорученням 85 Військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - 85 ВП МОУ), у порядку, який визначено стандартами системи розроблення та поставлення на виробництво озброєння та військової техніки за умовами цього контракту, з оформленням акта приймання робіт етапу (підетапу). Акт приймання робіт етапу (підетапу) затверджується замовником. На підставі акта приймання робіт етапу (підетапу) 85 ВП МОУ видає посвідчення на виконані роботи етапу (підетапу).

Згідно з пунктом 17 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) визначено, що акт приймання - передачі науково-технічної продукції надається на затвердження замовнику разом із наступними документами:

-актом приймання робіт етапу (підетапу);

-посвідченням 85 ВП МОУ на виконані роботи етапу;

-висновком 85 ВП МОУ;

-РКМ, завізованими 85 ВП МОУ щодо рівня договірної ціни;

-копіями: платіжних доручень, рахунків і накладних на придбані (отримані, створені) товари, матеріали, спеціальне обладнання, договорів, калькуляцій кошторисної вартості та актів приймання - передачі науково-технічної продукції у співвиконавців.

Також, згідно з пунктом 18 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) датою виконання етапів (підетапів) робіт (ДКР в цілому) є дата затвердження замовником акта приймання робіт етапу (підетапу, ДКР в цілому).

Згідно з п. 19 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) визначено, що у разі відмови від затвердження акта приймання робіт етапу (підетапу, ДКР в цілому) замовник протягом 20 днів із моменту його отримання, складає мотивовану відмову, про що повідомляє виконавця.

Умовами пунктів 21, 22, 23 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) визначено, що виконавець у трьохмісячний термін після затвердження акта приймання-передачі НТП проводить за участю 85 ВП МОУ інвентаризацію матеріальних цінностей, які залишилися, зокрема, і у співвиконавців, та складає акт інвентаризації матеріальних цінностей, які були виготовлені (придбані) під час виконання ДКР. Акти інвентаризації, інвентаризаційні відомості та пропозиції щодо подальшого використання матеріальних цінностей, які належать замовнику, надаються 85 ВП МОУ до структурних підрозділів МОУ з питань управління представництвами замовника та з питань розроблення (модернізації) озброєння та військової техніки для врахування. Після завершення ДКР зазначені матеріали надаються до служб забезпечення органів військового управління, відповідно до закріпленої номенклатури, для обліку та прийняття рішення щодо їх подальшого використання. Рішення щодо подальшого використання матеріальних цінностей приймає замовник. Створена НТП приймається виконавцем на безоплатне відповідальне зберігання з укладанням договору зберігання.

Також, відповідно до з підпунктами 7, 10 пункту 30 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) виконавець зобов`язаний: передати дослідний зразок замовнику не пізніше 20 днів до встановленого строку проведення державних випробувань; за власний рахунок забезпечувати зберігання матеріальних цінностей, які залишились після виконання ДКР, до отримання рішення замовника щодо їх подальшого використання.

У відповідності до умов пунктів 58, 64 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) створена або придбана за цим контрактом і оплачена замовником продукція переходить у власність держави. Виключне право її використання та розпорядження нею належить замовнику (МОУ).

Строки виконання ДКР в цілому (кожного етапу, підетапу) визначаються сторонами в календарному плані (пункт 25 державного контракту).

Календарним планом виконання ДКР, шифр "Верба/1" до державного контракту (в редакції, викладеній в додатку 1 до додаткової угоди №19 від 06.04.2020), виконання 5 етапу робіт "Коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань" передбачено у термін 10.02.2020 - 15.05.2020 з терміном здачі - 15.06.2020.

Також, Додатковою угодою від 10.12.2020 №20 затверджено "Календарний план" виконання ДКР шифр "Верба/1" до державного контракту від 19.09.2007 №247/2/07-9, яким визначено, що 5 етап виконання ДКР шифр "Верба/1" коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань, здійснюється з 10.02.2020 по 15.05.2020, а його здача має бути завершена до 15.06.2020 (т.1 а.с. 55-62).

Враховуючи, що станом на 15.06.2020 договірні зобов`язання відповідач не виконав, акт приймання робіт етапу 5 на затвердження замовнику не надав, Міністерством оборони України на адресу відповідача направлено претензію від 15.06.2020 №403/2/1/4041 про сплату пені в сумі 7804,06 грн та 546284,20 грн штрафу за прострочення терміну виконання та здачі робіт етапу 5 (т.1 а.с. 54).

У відповідь на претензію відповідач повідомив позивача про те, що:

- затримка проведення 5 етапу ДКР шифр "Верба/1" зумовлена істотними обставинами, які не залежали від підприємства та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно (запровадження на території України карантинних та обмежувальних заходів з запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19);

- станом на 19.06.2020 (тобто на 4 день прострочення терміну виконання зобов`язання) роботи за державним контрактом завершенні, про що замовника повідомлено відповідним листом (від 19.06.2020 №2271/51).

30.10.2020 відповідач повідомив позивача про готовність пред`явлення продукції листом №4461/51.

Із обставин справи слідує, що 30.10.2020 замовником на адресу виконавця скеровано лист №403/2/5/8693 про доручення 85 ВП МОУ призначення комісії для приймання робіт та оформлення відповідного акта.

Прокурором у позові наголошено про те, що терміном здачі готової продукції за 5 етапом контракту було встановлено 15.06.2020, проте відповідно до акта приймання-передачі науково-технічної продукції, створеної в ході виконання робіт етапу 5 дослідно-конструкторської роботи, шифр "Верба/1" за державним контрактом від 19.09.2007 №247/2/07-9 виконавець виконав, а замовник прийняв продукцію лише 15.12.2020.

Відповідно до пункту 41 державного контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 28.11.2012) за порушення встановлених цим контрактом термінів виконання етапів (підетапів), виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від ціни поточного етапу (підетапу) за кожен день прострочення, а за прострочення термінів понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від ціни етапу (підетапу).

Враховуючи порушення виконавцем строків виконання робіт етапу 5 за державним контрактом, відповідачу нараховано та заявлено до стягнення у цій справі штрафні санкції на загальну суму 1909394,40 грн, яких: 1379006,72 грн пеня за період з 15.06.2020 по 15.12.2020 та 530387,68 грн - штраф.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, враховуючи вказівки, які викладено у постанові Верховного суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Під час розгляду справи відповідачем не заперечувалися доводи позивача та прокурора про те, що ДП «ХКБМ» прострочило виконання робіт етапу 5 та ДКР Верба за Державним контрактом в цілому на 182 дні.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України ).

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частини першої статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Обставини даної справи свідчать про те, що сторони у контракті погодили, що за порушення встановлених цим контрактом термінів виконання етапів (підетапів), виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0.1 % від ціни поточного етапу (підетапу) за кожний день прострочення, а за прострочення термінів понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% ціни етапу (підетапу).

Судом установлено, що відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за контрактом, у зв`язку з чим йому було нараховано штрафні санкції, які відповідач просив зменшити.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вищевказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань; при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №918/289/19, про неврахування судами якої скаржник вказує у касаційній скарзі, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (пункт 8.28).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

У даному разі, судом установлено, що прокуратурою правомірно було визначено період прострочення зобов`язання за державним контрактом щодо виконання відповідачем 5 етапу робіт - з 15.06.2020 по 15.12.2020, а нарахування штрафних санкцій у розмірі 1909394,40 грн не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено прокуратурою арифметично вірно, тому позов в частині їх стягнення є обґрунтованим.

За результатами розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд визнав за можливе зменшити їх розмір на 50%.

При цьому, приймаючи рішення про зменшення розміру штрафних санкцій з метою забезпечення балансу інтересів обох сторін спору, а також майнового стану обох сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнових, але й інших інтересів сторін, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %, виходячи з наступного.

У даному разі, судом установлено, що:

- зобов`язання за 5 етапом державного контракту виконані відповідачем у повному обсязі;

- у справі відсутні і позивачем не надані докази понесення ним збитків та заподіяння позивачу шкоди;

- вина відповідача у простроченні виконання зобов`язання відсутня;

- роботи 5 етапу виконувалися відповідачем за власні обігові кошти;

- підприємство відповідача має стратегічне значення;

- прострочення зобов`язання сталося за обставин, які не залежали від волі відповідача.

Згідно зі ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Необхідно враховувати, що сторони укладаючи контракт погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, штрафні санкції, строк виконання. Відтак відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за контрактом погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені контрактом строки виконання робіт.

При цьому, суд вважає слушними доводи прокурора про те, що додаткова угода №19 до контракту була укладена 06.04.2020, тобто вже після початку дії карантину, і відповідач, підписуючи вказану угоду, погодився зі строками виконання контракту та взяв на себе обов`язок щодо його виконання, за таких об`єктивно існуючих обставин.

Оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, судом враховано, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.

Прагнучи до мирного співіснування з усіма державами, Україна підтримує свою обороноздатність на рівні оборонної достатності для захисту від агресії.

Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України "Про оборону України".

Статтею 3 Закону України "Про оборону України" передбачено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до статті З та частини першої статті 10 Закону України "Про оборону України", Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

Отже, судом враховано, що невиконання, порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 954697,20 грн. за порушення строків виконання умов державного контракту від 19.09.07 № 247/2/07-9. Враховуючи часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій, в решті позовних вимог, а саме у розмірі 954697,20 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 28640,92 на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61001, ) на користь Міністерства оборони України (пр-кт Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) штрафні санкції у розмірі 954697,20 грн., за порушення строків виконання умов державного контракту від 19.09.07 № 247/2/07-9.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61001, ) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, , р/р UA0025746) витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду у розмірі 28640,92 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 954697,20 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Повне рішення складено "28" жовтня 2022 р.

Суддя Є.М. Жиляєв