ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022 Справа № 914/1612/22

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., розглянувши по суті без повідомлення учасників процесу матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Попова Вячеслава Євгеновича , м. Київ,
до відповідача:Управління поліції охорони у Львівській області, м. Львів,
про:стягнення 4'533,95 грн пені, 791,00 грн трьох відсотків річних та 2'623,32 грн інфляційних втрат.
Вступ.

1. Позивач набувши прав нового кредитора за договором про відступлення права вимоги, звернувся до суду із даним позовом до страхувальника про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат нарахованих на суму, яку невідшкодовано страховиком в порядку суброгації, але яка стягнута на підставі рішення суду.

2. Основним завданням суду у даному спорі є з`ясування того чи законними є вимоги ФОП Попова В. Є щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат у даному випадку за визначений ним період, у випадку підставності таких вимог - перевірити правильність здійснених розрахунків.

Аргументи сторін.

Обґрунтування ФОП Попов В. Є. (а.с. 1-2).

3. Станом на дату звернення до суду з даним позовом рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2022 у справі № 914/2433/21 невиконане в повному обсязі.

4. 29 червня 2021 року Управлінням поліції охорони у Львівській області листом у відповідь на претензію ФОП Попова В. Є. про відшкодування збитків в порядку регресу відмовлено. Тому, позивач вказує, що починаючи з 01.07.2021 набув право на стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені від простроченої суми боргу за весь час прострочення.

5. Правовими підставами позову щодо вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат зазначено норми ст. 625 Цивільного кодексу України, а щодо вимог про стягнення пені - п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

6. Попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судових витрат складає з суми сплаченого судового збору у розмірі 2'481,00 грн та витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 3'500,00 грн.

Позиція Управління поліції охорони у Львівській області.

7. Відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, інших доказів, що мають значення для правильного вирішення справи до суду не надав, однак 04.08.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи.

Обставини справи.

8. 26 жовтня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Приватним підприємством «Деос Охорона» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-01 щодо транспортного засобу Renault Duster (д.н.з. НОМЕР_1 ).

9. 14 листопада 2018 року трапилось ДТП за участю транспортного засобу Hyundai Tucson (д.н.з. НОМЕР_2 ) власником якого є Управління поліції охорони у Львівській області та Renault Duster (д.н.з. НОМЕР_1 ) власником якого є Приватне підприємство «Деос Охорона». Внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю ПП «Деос Охорона».

10. Згідно з постановою Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2019 у справі № 448/1888/18 водія Hyundai Tucson (д.н.з. НОМЕР_2 ) власником якого є Управління поліції охорони у Львівській області визнано винним у вчиненні ДТП.

11. Станом на дату вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність Управління поліції охорони у Львівській області застрахована відповідно до Полісу № АК/7774965 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів.

12. СТО офіційного дилера Renault у м. Львові - ТОВ «Ю.Р.К.» 16.11.2018 складений Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. 20.12.2018 ТОВ «Ю.Р.К.» виставило рахунок-фактуру № ТОВ0000401 на загальну суму 85'142,70 грн з ПДВ. 05.12.2018 ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі зазначеного рахунку-фактури складено Страховий акт № 11708-02, у якому погоджено здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 85'142,70 грн на розрахунковий рахунок ТзОВ «Ю.Р.К.». Відповідно до платіжного доручення № 27252 від 05.12.2018, ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувала на рахунок ТзОВ «Ю.Р.К.» 85'142,70 грн.

13. ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» (Страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-праової відповідальності наземних транспортних засобів) із заявою на виплату страхового відшкодування за вих. № 192 від 10.01.2019 на загальну суму 85'142,70 грн. Страховик відповідача здійснив часткове відшкодування у розмірі 44'550,89 грн.

14. 13 травня 2021 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП Поповим В`ячеславом Євгеновичем укладено договір цесії № 13/05/2021 про відступлення права вимоги, у тому числі й за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 5-01 від 26.10.2018.

15. 22 червня 2021 року ФОП Попов В.Є. звернувся до Управління поліції охорони у Львівській області з претензією за вих. № ВФ/11708-20 про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 40'591,81 грн.

16. Відповідач у відповідь на претензію повідомив листом від 29.06.2021, що ліміт страхової виплати (страхового відшкодування) 100'000,00 грн, що цілком достатньо для повного відшкодування 85'142,70 грн збитків, завданих ДТП, Страховиком, що унеможливлює застосування ст. 1194 ЦК України як підстави для виплати коштів.

17. Рішенням Господарського суду Львівської області (суддя Гоменюк З. П.) від 31.01.2022 у справі № 914/2433/21 задоволено позов ФОП Попова В. Є. про стягнення з Управління поліції охорони у Львівській області 40'591,81 грн в порядку регресу та 2'270,00 грн судового збору. Вказане рішення суду набрало законної сили 03.03.2022.

18. 19 липня 2022 року до суду надійшов даний позовом про стягнення з відповідача 4'533,95 грн - пені, 791,00 грн - трьох відсотків річних та 2'623,32 грн - інфляційних втрат нарахованих за період з 01.07.2021 по 23.02.2022.

19. Ухвалою суду від 25.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.

20. Ухвала про відкриття провадження у справі від 29.07.2022 була скерована позивачу та його представнику на електронні адреси, зазначені у позовній заяві як додаткові засоби зв`язку. Вказана ухвала відповідачу надсилалась на його юридичну адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . Відстеживши на сайті АТ «Укрпошта» поштове відправлення 521, яким відповідачу скеровувалась відповідна ухвала, з`ясовано, що таке відправлення «вручено: особисто 05.08.2022».

21. Крім того, обізнаність відповідача про розгляд даної справи в суді підтверджується і тим, що 04.08.2022 його представником подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 16501/22). Матеріали справи були надані для ознайомлення того ж дня, про що представником відповідача здійснено відповідну відмітку на поданій заяві.

22. Відтак, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків.

23. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24. Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

25. Враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

26. Встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив безпідставність заявлених вимог, виходячи з такого.

Позиція суду.

27. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

28. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

29. Відповідно до статті 1 стаття 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

30. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ЦК України).

31. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

32. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

33. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

34. У даній справі предметом позову є вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат нарахованих за період з 01.07.2021 по 23.02.2022 на суму відшкодування майнової шкоди, що не відшкодовано страховою компанією завдавача шкоди, тобто страховиком відповідача.

35. У ситуації, що склалась, винило декілька зобов`язань:

35.1. Договірне зобов`язання між позивачем (як правонаступником ПАТ «Страхова компанія «ВУСО») і потерпілою особою ПП «Деос Охорона» - за договором добровільного майнового страхування;

35.2. Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

35.3. Договірне зобов`язання між відповідачем і ПАТ «СК «Саламандра» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

36. Учасниками справи не заперечується та встановлено судом у справі № 914/2433/21, що на виконання договору добровільного майнового страхування ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» сплатив страхове відшкодування у розмірі 85'142,70 грн. ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» (Страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-праової відповідальності наземних транспортних засобів) відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» - страховику потерпілої особи 44'550,89 грн.

37. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

38. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем (як новим кредитором) і відповідачем у зв`язку з виплатою первісним кредитором на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до страховика права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

39. Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

40. Разом з тим, суд зазначає, що ВП ВС у вищевказаній постанові відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі N 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (п. 62 постанови).

41. У вказаній постанові, ВП ВС надала правильні висновки про застосування норм права:

41.1. «Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (п. 68 постанови).

41.2. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

41.3. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

41.4. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

41.5. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

41.6. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

41.7. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

42. Як з`ясовано вище, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що після відмови відповідача датованої 29.06.2021 задовольнити його претензію від 22.06.2021 вих. № ВФ/11708-20 про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 40'591,81 грн у ФОП Попов В.Є. виникло право на стягнення з 01.07.2021 пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

43. У даному випадку заявлені вимоги є вимогами похідними від основного зобов`язання, тому для їх правильного нарахування необхідно встановити дату коли зобов`язання мало бути виконано та дату - коли зобов`язання вважається простроченим.

44. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

45. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 2, 3, 5 ст. 11 ЦК України).

46. Як вказала ВП ВС у вищевказані постанові, зокрема, п. 41.7. даного рішення, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом. Разом з тим, якщо у страховика завдавача шкоди не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, відповідальність покладається на заподіювача в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

47. Таким чином, у будь якому випадку, зобов`язання з відшкодування шкоди у подібних відносинах виникає моменту з набрання рішенням суду законної сили, а прострочення його виконання з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

48. Отже доводи позивача в тій частині, що стосуються факту прострочення виконання зобов`язання з 01.07.2021 після отримання відмови у добровільному виконання претензії є необґрунтованими.

49. Разом з тим, рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2022 у справі № 914/2433/21 про стягнення з Управління поліції охорони у Львівській області 40'591,81 грн в порядку регресу та 2'270,00 грн судового збору набрало законної сили 03.03.2022, тобто днем виконання зобов`язання є день набрання рішенням суду законної сили, а наступний день - першим днем прострочення виконання.

50. Враховуючи обставини справи та обраний позивачем період для нарахування заявлених сум, а сам: з 01.07.2021 по 23.02.2022, суд зазначає, що в обраному проміжку часу жодних зобов`язань між сторонами у даній справі не існувало, а тому відповідаючи на перше поставлене у вступі питання необхідно зазначити, що заявлені вимоги не відповідають вимогам закону, а відтак, досліджувати інше поставлене питання немає необхідності, адже заявлений позов є безпідставним.

51. Також, суд звертає увагу позивача, що обґрунтування вимог про стягнення пені з посилання на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як закон, що встановлює таку відповідальність у даному випадку є необґрунтовано, адже він не стосується ні договірних зобов`язань страховика і страхувальника за договором про до добровільного страхування наземного транспорту, прав і обов`язків за яким набув позивач. Так і не стосується деліктних зобов`язань, при переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Судові витрати.

52. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 частини четвертої вказаної статті закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Трускавецький В.П.