ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р. Справа №5/58 (907/314/21)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат Вин Еталон» №21/06 від 21.06.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1454/22 від 27.06.2022)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2022 (суддя Ремецькі О.Ф., повний текст складено 03.06.2022)

у справі № 5/58 (907/314/21)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин-Еталон», с.Мужієво Берегівського району (ідентифікаційний код: 32953746)

до Берегівської районної державної адміністрації, м. Берегово

до Закритого акціонерного товариства «Котнар» (ідентифікаційний код: 22091380)

про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі

та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства «Котнар» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин-Еталон»

до Берегівської районної державної адміністрації

про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ «Котнар» та ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон», а також про зобов`язання ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» повернути на користь ЗАТ «Котнар» отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

у межах справи №5/58

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЗ ТРЕЙД», м. Рівне

до Закритого акціонерного товариства «Котнар», с. Мужієво, Берегівський район

про банкрутство

за участю представників:

від скаржника: адвокат Кулаковський О.М. (в режимі відеоконференції);

від ЗАТ «Котнар»: адвокат Лозовський В.М. (в режимі відеоконференції);

від Берегівської районної державної адміністрації: не з`явилися;

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2022 у справі №5/58 (907/314/21) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин-Еталон» про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі залишено без розгляду; зустрічний позов задоволено повністю; визнано недійсним договір купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ «Котнар» та ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон»; зобов`язано ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» повернути ЗАТ «Котнар» отримані у власність за договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району; стягнуто з ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» на користь ЗАТ «Котнар» суму 2 270,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору; стягнуто з Берегівської районної державної адміністрації на користь ЗАТ «Котнар» суму 2 270,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить залучити до матеріалів справи докази, додані до апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2022 у справі №5/58 (907/314/21) повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення постановлене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з порушенням основних засад і принципів правосуддя.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, апелянт вказує наступні доводи:

- в порушення вимог ст.180 ГПК України суд першої інстанції прийняв зустрічну позовну заяву ліквідатора Кучака Ю.Ф. до ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №8-12-09 від 08.12.2009, укладеного між ЗАТ «Котнар» і ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» про придбання виноградників, що не пов`язана з первісним позовом, при цьому зустрічний позов подано з пропуском строку, встановленого для подання відзиву, без сплати судового збору за майнову вимогу про повернення майна, копію позову та доданих до нього матеріалів не надіслано ТзОВ «Карпат-Вин Еталон»;

- 23.10.2021 первісний позивач подав суду клопотання про залишення позову без розгляду, однак, вказане клопотання було задоволено лише під час ухвалення оскарженого рішення - 24.05.2022, тобто через півроку, що свідчить про зацікавленість суду у розгляді зустрічного позову;

- ліквідатор має право пошуку майна банкрута, але у випадку, якщо він знаходить підстави для пред`явлення позовних вимог до осіб, не залучених в процедурі банкрутства, він повинен пред`явити такі вимоги в окремому провадженні в межах цієї справи зі сплатою судового збору, адже при поданні позовної заяви ставка судового збору обраховується відповідно до п.п. 1, 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а при поданні заяв в основній справі про банкрутство судовий збір обраховується відповідно до підпунктів 8-10 пункту 2 ч.2 ст.4 вказаного Закону;

- оспорюваний ліквідатором договір купівлі-продажу виноградників укладено у 2009 році, а позовна заява про визнання його недійсним подана у 2022 році, тобто зі спливом 13 років, суд повинен був з`ясувати причини пропуску строку позовної давності та відмовити у порушенні провадження у справі, також суд не мотивував оскаржене рішення в цій частині; процедура банкрутства ЗАТ «Котнар» триває з 2011 року, тому усі сумнівні угоди боржника повинні були бути досліджені до моменту продажу майна банкрута на торгах;

- суд порушив принцип рівного допуску учасників справи до правосуддя і позбавив такого права ТзОВ «Карпат-Вин Еталон», оскільки позивач за первісним позовом подав суду клопотання про залишення позову без розгляду, у якому також просив розглянути заявлене клопотання за відсутності представника; копії зустрічної позовної заяви, а також ухвали про прийняття її до розгляду ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» не отримувало, а про існування зустрічного позову дізналося з тексту оскарженого рішення; при цьому апелянт не заперечує, що йому надходили ухвали про відкладення розгляду справи, в яких, однак, не містилось інформації про факт прийняття зустрічного позову до розгляду, а згодом, після подання повторного клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, позивач вважав, що таке клопотання має бути задоволене в силу вимог закону, а провадження щодо зустрічного позову має бути припинене автоматично у зв`язку з відкликанням первісного позову, та не звертав уваги на повістки, що не може бути підставою для слухання справи за відсутності ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» з огляду на плутанину з багатьма повістками та тим, що товариство не підозрювало про існування зустрічного позову; в період дії воєнного стану, суд мав чітко дотриматись усіх формальностей щодо призначення справи до слухання і особливо уважно поставитись до інформації про отримання учасниками справи відомостей щодо судового провадження, враховуючи на роботу судового реєстру та заборону на відвідування громадянами суду;

- з матеріалів справи про банкрутство вбачається, що майно банкрута продане, з виручених грошей погашено борги кредиторам, на сьогодні кредиторів у справі не має, однак, суд не дослідив вказаних обставин, як і подальшої долі виноградників - відшкодування їх вартості та вартості вкладень у них, здійснених протягом 13 років, адже ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» є добросовісним набувачем;

- суд, визнавши оспорювану угоду фраудаторною, не врахував, що така укладена у 2009 році, а судова практика, на яку покликається суд в оскарженому рішенні, виникла у 2019-2020 роках та не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки не має зворотньої сили;

- визнаючи угоду купівлі-продажу недійсною, суд дійшов висновку про порушення інтересів трьох осіб, в тому числі Американської компанії «Хелтикс Континенталь», однак, не залучив цих осіб до участі у справі в якості третіх осіб;

- сам факт існування заборгованості перед контрагентами в період укладення оспорюваної угоди не дає підстави вважати продаж виноградників виведенням активів майбутнього банкрута, що дозволило останньому не розрахуватися за рішеннями суду, а вказаний аргумент спростовується поясненнями Катерини Гал (яка на той момент була одним з власників Американської компанії «Хелтикс Континенталь») про відсутність порушеного права компанії та своєчасний розрахунок ЗАТ «Котнар» за судовим рішенням про стягнення боргу;

- підписантами оспорюваної угоди були голова правління ЗАТ «Котнар» В.Маргітич та директор ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» Є.Бикова, які не були засновниками в цих компаніях, тому безпідставним є висновок суду про те, що «один із засновників сторона в договорі»;

- розрахунок за оспорюваною угодою відбувся шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що було оформлено актом зарахування від 04.02.2010; те, що угода фінансово закрита і боргів за нею немає було відображено у балансах підприємства ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» в наступні роки;

- ЗАТ «Котнар» визнано банкрутом у 2011 році, тобто через 18 місяців після вчинення угоди, тому безпідставним є звинувачення в обмані кредиторів, які на момент укладення угоди були відсутні, а у справі про банкрутство комітет кредиторів та арбітражний керуючий не мали претензій до вказаної угоди, хоча кожна сумнівна угода боржника протягом останніх трьох років повинна бути проаналізована на предмет її сумлінності;

- ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» придбав виноградники в силу того, що є сільгоспвиробником, і вже мав на той період власних виноградників у кількості 130 га, отже, оспорювана угода не могла бути фіктивною, оскільки купувався профільний актив, необхідний підприємству для розвитку свого бізнесу;

- суд не розглядав клопотання відшкодування збитків ТзОВ «Карпат-Вин Еталон», яке протягом останніх 13 років вклало кошти у розвиток придбаних виноградників, адже купувалися 1-2 річні неплодоносні саджанці, їх ринкова ціна виросла в кілька разів, а покупець є добросовісним набувачем і на момент укладення договору не володів жодною інформацією про заборону відчуження цих виноградників;

- задоволення позовних вимог призвело до грубого порушення прав та законних інтересів ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» - одного з небагатьох крупних виноградарів, що лишились в Україні внаслідок військової агресії РФ, на користь банку, кінцевим бенефіціаром якого є саме агресор, що знищив або анексував решту виноградників України в південній її частині.

До апеляційної скарги додано пояснення Катерини Гал від 22.06.2022 щодо розрахунків Американської компанії Хелтикс із ЗАТ «Котнар», копію паспорту Катерини Гал, копію витягу зі статуту компанії Хелтикс, акт зарахування вимог, договір цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ «Вин «Агро», договір цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ «Мак Девід», договір цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ та ВАТ «АГ «Закарпатський сад».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2022, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 31.08.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 відкладено розгляд справи на 05.10.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 відкладено розгляд справи на 19.10.2022.

В судовому засіданні 19.10.2022 представник апелянта надав пояснення щодо доводів апеляційної скарги, просив вимоги апеляційної скарги задоволити, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача (за зустрічним позовом) надав пояснення щодо фактичних обставин справи, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Берегівська районна державна адміністрація явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом надсилання копії ухвали на електронну адресу.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористались.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового рішення, з огляду на наступне.

У провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Котнар» на стадії ліквідаційної процедури.

28.04.2021 ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Берегівської районної державної адміністрації та ЗАТ «Котнар» про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі.

Зокрема, позивач просив суд визнати за ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» право оренди на земельну ділянку на території Мужіївської сільської ради (за межами населеного пункту) Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 40,0 га (кадастровий номер №:01:000:0004) на умовах, викладених у договорі оренди землі від 23 червня 2003 року, номер запису державної реєстрації 03, та замінити у договорі оренди землі від 23 червня 2003 року, зареєстрованого 01 грудня 2003 року за №03, орендаря ЗАТ «Котнар» на нового орендаря - ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» без інших змін до цього договору.

У позовній заяві вказано наступні підстави позову:

- ЗАТ «Котнар» є орендарем земельної ділянки на території Мужіївської сільської ради (за межами населеного пункту) Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 40,0 га (кадастровий номер №:01:000:0004) на підставі договору оренди землі від 23 червня 2003 року, орендодавцем в договорі є Берегівська РДА;

- в період фактичного користування земельною ділянкою ЗАТ «Котнар» вчинив правочин за погодженням з орендодавцем, внаслідок якого на спірній ділянці було створено нерухоме майно - багаторічні насадження (виноградник), яке на момент подання позову перебуває у власності і на балансі ТзОВ «Карпат-Вин Еталон»;

- оскільки позивач в період дії договору оренди земельної ділянки набув права власності на розташоване на ній нерухоме майно, він вправі претендувати на земельну ділянку відповідно до ст.120 ЗК України;

- ліквідатор ЗАТ «Котнар» в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство вчиняє дії, спрямовані на припинення договору оренди землі, укладеного між ЗАТ «Котнар» та Берегівською РДА.

Серед іншого, до позовної заяви було додано копію договору купівлі-продажу від 08.12.2009 №8/12/09.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2021 позовну заяву ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» прийнято до розгляду в межах справи №5/58 про банкрутство ЗАТ «Котнар», постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву, підготовче засідання у справі призначено на 16.06.2021.

Вказану ухвалу було надіслано на 04.06.2021 на електронні адреси сторін (позивача та відповідача-1), зазначені в позовній заяві, а також на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ліквідатору ЗАТ «Котнар» арбітражному керуючому Кучаку Ю.Ф.

Доказів, що підтверджують дату отримання ухвали відповідачами матеріали справи не містять.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.06.2021, у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання суду відкладено на 18.08.2021. Копію ухвали направлено на електронні адреси сторін.

18.06.2021 на адресу Господарського суду Закарпатської області надійшло клопотання Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області №691/02-20 від 15.06.2021 (вх.№ 02.3.1-02/4590/21 від 18.06.2021) залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, у зв`язку з тим, що внаслідок законодавчих змін у 2017 році усі договори оренди земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, що були укладені Берегівською районною державною адміністрацією до 01.01.2013, були передані до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вказане клопотання місцевий господарський суд залишив без уваги та будь-якого реагування.

19.08.2021 ЗАТ «Котнар», від імені якого діє ліквідатор - арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. звернувся до Господарського суду Закарпатської області із зустрічним позовом до ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» про визнання недійсним правочину боржника.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2021 прийнято зустрічний позов ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено повідомити сторін, що підготовче засідання у справі відбудеться 28.09.2021.

Колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі від 18.08.2021, всупереч вимогам п.п.1в) ч.1 ст.234 ГПК України, який передбачає, що у вступній частині ухвали зазначаються імена (найменування) учасників справи, вказано: «за участю представників: згідно протоколу судового засідання».

Натомість, відповідно до протоколу судового засідання від 18.08.2021 (а.с.197, том 1) у засіданні брали участь: від кредитора (ТзОВ «Котнар М») Литвин С.Й., адвокат, від кредитора (ТзОВ «Карпат-Вин Еталон») Гушовський П.І., від боржника ( ОСОБА_1 ) Болдижар Е.Е., від боржника (ВТБ Банк) Лозовський В.М., не з`явились - від ініціюючого кредитора, від банкрута (ліквідатора).

Таким чином, в засіданні брали участь особи, які не є учасниками справи №5/58 (907/314/21), адже учасниками справи №5/58 (907/314/21) є позивач - ТзОВ «Карпат-Вин Еталон», відповідач-1 - Берегівська РДА, відповідач-2 - ЗАТ «Котнар».

Окрім того, ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» не є кредитором у справі №5/58, а ВТБ Банк та ОСОБА_1 не є боржниками у справі №5/58 про банкрутство ЗАТ «Котнар», в межах якого розглядалась справа позовного провадження №5/58 (907/314/21).

У вказаному протоколі судового засідання від 18 серпня 2021 року зазначено, що такий складено 21 вересня 2021 р., (дата створення відображена також у Автоматизованій системі діловодства суду), що є порушенням вимог ч.3 ст.223 ГПК України, відповідно до якої протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання, і приєднується до справи.

Відповідно до протоколу, засідання розпочалось 18.08.2021 о 11 год 30 хв, а протокол судового засідання, створений комп`ютерною програмою фіксування судового процесу (судового засідання) «Акорд», є додатком.

Проте, додатком (а.с.198, том 1) є створений комп`ютерною програмою фіксування судового процесу (судового засідання) «Акорд» протокол судового засідання від 18.08.2021 у справі №5/58 за заявою ліквідатора «Котнар» арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. про визнання факту доведення до банкрутства, покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів ЗАТ «Котнар» та стягнення з акціонерів грошових коштів в сумі 131 138 701,67 грн., та інші заяви в межах справи №5/58, час засідання з 12:18:58 по 12:43:14.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до змісту та вимог ч.5 ст.222 ГПК України додатком до протоколу судового засідання є технічний запис судового засідання, який після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.

Порядок зберігання технічного запису судового засідання визначається Положенням про Єдину інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п.3.4. Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженої наказом ДСА України від 20.09.2012 №108 (що була чинною станом на дату проведення судових засідань в суді першої інстанції) після закінчення судового засідання секретар або інший працівник апарату суду: - зберігає, роздруковує, підписує Журнал судового засідання або виготовляє та підписує Протокол судового засідання та приєднує до справи (матеріалів кримінального провадження); - створює архівну та робочу копії фонограми; - перевіряє якість запису архівної копії фонограми; - архівну та робочу копії фонограми долучає до судової справи (матеріалів кримінального провадження).

Відповідно до п.3.5.1. вказаної Інструкції примірники фонограм записуються у вигляді архівної та робочої копій на окремі диски для лазерних систем зчитування (далі - компакт-диски). Для кожної судової справи, судового провадження виділяються два компакт-диски: один - для архівної копії фонограми, другий - для робочої копії фонограми. У разі якщо фонограми не вміщуються на один компакт-диск, виділяються додаткові компакт-диски.

Таким чином, за результатами здійснення фіксування судового засідання в матеріалах справи має знаходитись один протокол судового засідання, а додатком до нього є компакт-диск із записом фонограми судового засідання. Проте, матеріали справи №5/58 (914/314/21) не містять компакт-дисків із записами фонограм судових засідань.

В описовій частині ухвали від 18.08.2021 вказано, що представники сторін просили відкласти підготовче засідання для надання можливості подати суду письмово викладену позицію по суті заявлених позовних вимог за первісним позовом із урахуванням поданого суду зустрічного позову, а також надання строку для подання заперечень за зустрічним позовом.

Разом з цим, з ухвали та протоколу судового засідання не можливо встановити, які саме сторони були присутні в судовому засіданні 18.08.2021 в Господарському суді Закарпатської області.

Окрім того, зустрічна позовна заява ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. про визнання недійсним правочину боржника датована 12.08.2021, надійшла на адресу Господарського суду Закарпатської області 19.08.2021 (вх№02.3.1-05/723/21, протокол передачі раніше визначеному складу суду 19.08.2021, 16:38:01), тобто, на наступний день після її прийняття до розгляду.

У зустрічній позовній заяві ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. викладено наступні вимоги:

прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» до Берегівської районної державної адміністрації та до ЗАТ «Котнар» про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі;

відмовити у задоволенні первісного позову;

зустрічний позов задовольнити; визнати недійсним договір купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ «Котнар» та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон»;

зобов`язати ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» повернути ЗАТ «Котнар» отримані у власність за договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району;

стягнути з ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» суму сплаченого судового збору.

Таким чином, у зустрічній позовній заяві заявлено позовні вимоги лише до позивача за первісним позовом - ТзОВ «Карпат-Вин Еталон», що відображено як у вихідних даних, так і в прохальній частині позову, проте, місцевий господарський суд ухвалою від 18.08.2021 постановив прийняти зустрічний позов ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. до ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та до Берегівської районної державної адміністрації як відповідача-2 і, за результатами розгляду спору, в оскарженому рішенні здійснив розподіл судових витрат, поклавши їх порівну на відповідача-1 (ТзОВ «Карпат-Вин Еталон») та відповідача-2 (Берегівську районну державну адміністрацію).

Відтак суд першої інстанції допустив порушення принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у п.5 ч.3 ст.2 та ст.14 ГПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2021 у справі №907/314/21 на адресу відповідача-2 за первісним позовом (ЗАТ «Котнар») не надходила, про прийняття заяви ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» до розгляду та відкриття провадження у справі №907/314/21 ліквідатор дізнався випадково, під час аналітичного пошуку в єдиному державному реєстрі судових рішень тільки 11.08.2021, тому зустрічний позов подається у строк для подання відзиву, відповідно до вимог ст.180 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі було надіслано на 04.06.2021 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ліквідатору ЗАТ «Котнар» арбітражному керуючому Кучаку Ю.Ф., разом з цим доказів, що підтверджують дату отримання ухвали відповідачем-2 (за первісним позовом) матеріали справи не містять, що унеможливлює встановлення дати відліку 15-денного строку, встановленого судом для подачі відзиву у справі.

Враховуючи наведене, а також те, що зустрічний позов подано ліквідатором у підготовчому провадженні, колегія суддів вважає недоведеними твердження апелянта щодо пропуску відповідачем-2 строку подання зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.180 ГПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Апелянт стверджує, що зустрічну позовну заяву подано без сплати судового збору за майнову вимогу про повернення майна, а копію позову та доданих до нього матеріалів не надіслано ТзОВ «Карпат-Вин Еталон».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До зустрічної позовної заяви додано докази відправлення її копії Берегівській районній державній адміністрації та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» на адреси, зазначені у первісній позовній заяві, а саме описи вкладення в цінний лист, поштові накладні та фіскальні чеки про оплату поштових послуг.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів надсилання копії зустрічної позовної заяви на адресу ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» листом з описом вкладення, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідачу за зустрічним позовом не було надіслано його копії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.162 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, до зустрічної позовної заяви було додано докази сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн., а саме квитанцію №2474 від 12.08.2021 з порталу http://court.gov.ua/.

В матеріалах справи відсутні докази перевірки судом надходження сплаченого судового збору до спеціального фонду державного бюджету у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.10 ст.174 ГПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Разом з цим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що перевірка надходження сплаченого судового збору до спеціального фонду державного бюджету є обов`язком суду, відсутність доказів її здійснення судом не свідчить про незарахування сплаченого заявником судового збору і, як наслідок, невідповідності зустрічної позовної заяви вимогам п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, згідно з якою до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.2.2. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становить 2270,00 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, викладено правові висновки, відповідно до яких майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №910/2675/21.

Предметом заявленого зустрічного позову є визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов`язання повернути нерухоме майно внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу такого майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про те, що позовна вимога про зобов`язання повернути майно (плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району) має майновий характер, оскільки вирішення спору може вплинути на склад майна сторін спору та змінити власника майна.

В оспорюваному договорі вказано ціну майна, що є предметом продажу - 4 671 146,16 грн., таким чином, судовий збір за подання зустрічної позовної заяви повинен становити: 2270,00 грн. (немайнова вимога) + 70 067,19 грн. (майнова вимога: 4 671 146,16х1,5%) = 72337,19 грн.

Разом з цим, у зустрічній позовній заяві про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов`язання повернути майно, вказано наступні підстави позову:

- за договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 набувачем майна є ТзОВ «Карпат-Вин Еталон», що є одним із засновників ЗАТ «Котнар», тобто, пов`язаною особою;

- інформація про сплату за оскарженим договором відсутня;

- оскаржений договір був вчинений в період настання у ЗАТ «Котнар» зобов`язання з погашення заборгованості перед кредиторами;

- предметом договору купівлі-продажу є багаторічні насадження (плодоносних і неплодоносних виноградників), що розташовані (засаджені) на території Мужієвської сільської ради Берегівського району, а основним видом діяльності ЗАТ «Котнар» є виробництво виноградних вин;

- 04.06.2010, тобто, через пів року, судом встановлена неплатоспроможність ЗАТ «Котнар» - продавця майна за оспорюваним договором;

- оспорюваний договір купівлі-продажу має ставитися під сумнів в частині його добросовісності та ознак фраудаторного правочину.

Із вказаних підстав випливає, що поданий ліквідатором ЗАТ «Котнар» зустрічний позов за своєю суттю є заявою про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, у відповідності до п.2.2. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду такої заяви складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 становить 4540,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд під час постановлення ухвали про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду мав обов`язок надати правову оцінку відповідності доказів сплати судового збору встановленим законом порядку та розміру, як і можливості подання такої заяви у позовному провадженні в межах справи про банкрутство.

Так, у відповідності до ч.2 ст.180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У зустрічній позовній заяві ліквідатор ЗАТ «Котнар» зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» підставою для припинення права користування земельною ділянкою та заміни сторони у договорі оренди є набуття ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» права власності на нерухоме майно - багаторічні насадження (виноградники) за договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, разом з цим, ліквідатор стверджує, що є всі підстави для визнання недійсним такого договору купівлі-продажу, що в свою чергу, повністю виключає можливість задоволення позову ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» до Берегівської районної державної адміністрації та до ЗАТ «Котнар» про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі, оскільки у разі задоволення зустрічного позову, буде припинено право власності ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» на нерухоме майно - багаторічні насадження (виноградник).

Апелянт, натомість стверджує, що первісний та зустрічний позов випливають з різних правовідносин та не пов`язані між собою: предметом первісного позову є припинення права користування земельною ділянкою і заміна сторони в договорі оренди земельної ділянки, де розташовані належні ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» виноградники, а у зустрічному - майнові правовідносини з вимогою повернення майна.

Проаналізувавши заявлені вимоги первісного та зустрічного позивача, а також викладені у заявах підстави позовів, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що задоволення зустрічного позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу виноградників, укладеного між ЗАТ «Котнар» як продавцем та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» як покупцем, може виключити повністю задоволення первісного позову про припинення права ЗАТ «Котнар» на користування земельною ділянкою, де розташовані ці виноградники, та заміну сторони у договорі оренди землі, що є підставою для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним у відповідності до вимог ч.2 ст.180 ГПК України.

Разом з цим, поданий ліквідатором ЗАТ «Котнар» зустрічний позов за своєю суттю є заявою про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство і, не зважаючи на те, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, такий позов мав бути поданий саме у справі про банкрутство ЗАТ «Котнар», а спільний розгляд в одному провадженні із заявленим до боржника та до Берегівської районної державної адміністрації позовом про припинення права користування земельною ділянкою не є доцільним.

Водночас, керуючись принципом процесуальної економії, який полягає у економному та ефективному використанні усіх встановлених законом процесуальних засобів для правильного та оперативного розгляду справи з дотриманням строків, колегія суддів не вбачає у цьому випадку підстав для застосування ч.1 ст.278 ГПК України, відповідно до якої судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.09.2021 заяву позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів повернуто заявнику без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що суд ухвалив повернути заяву позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів повернуто заявнику без розгляду в судовому засіданні 28.09.2021, що підтверджується протоколом судового засідання, а відтак ухвала про повернення заяви повинна бути датована саме 28.09.2021, а не наступним днем.

Як вказує апелянт та підтверджується матеріалами справи, 23.10.2021 ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про залишення позовної заяви без розгляду та повернення позову для доопрацювання, а 24.05.2022, оскарженим рішенням, місцевий господарський суд позовну заяву ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» про припинення права користування земельною ділянкою залишив без розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що норма п.5 ч.1 ст.226 ГПК України, відповідно до якої суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення без розгляду, є імперативною, а задоволення поданої позивачем заяви через сім місяців є порушенням принципу розумності строків розгляду справи судом, закріпленого у п.10 ч.2 ст.2 ГПК України.

Апеляційний суд також звертає увагу, що не задоволення такої заяви протягом тривалого часу призводить до порушення закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, адже наявність відкритого провадження у справі є підставою для відмови у відкритті провадження за доопрацьованою позовною заявою відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.175 ГПК України.

Водночас, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на жодній нормі процесуального права, є доводи апелянта про те, що залишення без розгляду первісного позову має безумовним наслідком залишення без розгляду зустрічного позову, прийнятого судом до спільного провадження.

У вихідних даних первісної позовної заяви було зазначено е-мейл позивача, і як вбачається з матеріалів справи (докази розсилки процесуальних документів, а.с.201, том 1), ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2022 про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду було надіслано на вказану електронну адресу.

Згодом, 28.09.2021 представник ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» Павликівська М.В. (на підставі трудового контракту №5-юрст від 20.09.2021, відповідно до п.3.2.12 якого юрисконсульт повинен здійснювати самопредставництво ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» у господарських судах з усіма правами сторони у спорі) звернулася до суду із заявою про отримання процесуальних документів в електронному вигляді на вказану нею електронну адресу (а.с. 220, том 1).

Також Павликівська М.В. представляла інтереси позивача за первісним позовом в судовому засіданні 28.09.2021, про що вказано в ухвалі від 28.09.2021 про відкладення підготовчого засідання.

Слід зазначити, що у протоколі судового засідання від 28.09.2021, створеному комп`ютерною програмою фіксування судового процесу «Акорд» (а.с. 229-230, том 1) вказано, що розглядалась справа за заявою ліквідатора ЗАТ «Котнар» арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. про визнання факту доведення до банкрутства, покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів ЗАТ «Котнар» та стягнення з акціонерів грошових коштів, а також заява ТзОВ «Котнар-М» до відповідачів ЗАТ «Котнар» ПАТ «ВТБ Банк» про застосування наслідків нечинності договору, позов ТзОВ «Котнар-М» до відповідача-1 ЗАТ «Котнар» та до відповідача-2 ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення солідарно суми 539461,67 грн. та справи №907/60/21, №907/314/21. В судовому засіданні брали участь представник ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та представник ліквідатора ЗАТ «Котнар», хоча ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» є учасником лише у справі №5/58 (907/314/21).

Колегія суддів звертає увагу, що поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не є тотожним поняттю учасника (сторони) у справі про банкрутство, оскільки обмежується колом учасників, яких стосуються спірні правовідносини. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №14/325«б» і така є усталеною в судові практиці.

Судові засідання є відкритими для осіб, які бажають бути присутніми, що відповідає принципу гласності господарського судочинства, але у відповідності до вимог ст.223 ГПК України у протоколі судового засідання зазначаються саме імена (найменування) сторін та інших учасників справи, натомість, інші присутні особи не беруть безпосередньої участі в розгляді справи (є спостерігачами).

Також право ознайомлюватися з технічним записом судового процесу, ознайомлюватися з протоколом судового засідання, подавати письмові зауваження з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання, мають саме учасники справи, що розглядається.

Таким чином, недопустимим є ведення єдиного протоколу судового засідання для кількох справ, навіть якщо такі справи розглядаються в межах однієї справи про банкрутство.

Ухвали Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2021 про відкладення підготовчого засідання у справі було надіслано на електронну адресу, вказану представником ТзОВ «Карпат-Вин Еталон».

На цю ж електронну адресу надсилались ухвали від 27.10.2022 (а.с.242, том 1), від 30.11.2021 (а.с.247, том 1), від 03.02.2022 (а.с. 27, том 2), від 28.02.2022 (а.с.29, том 2) та ухвала від 12.05.2022 (а.с. 31, том 2) про призначення розгляду справи по суті на 24.05.2022.

Доказів припинення у Павликівської М.В. повноважень на представництво інтересів позивача за первісним позовом матеріали справи не містять, апелянт про наявність таких обставин не повідомляє.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що про наявність зустрічної позовної заяви ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» дізналося лише після отримання копії оскарженого рішення.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що зі змісту ухвал про відкладення розгляду справи, факт отримання яких апелянт не заперечує, неможливо було дізнатись про прийняття зустрічного позову до розгляду, адже у вступній частині кожної з ухвал вказано відомості про первісний та зустрічний позов.

Таким чином, необґрунтованим також є подання до суду апеляційної інстанції доказів, що не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції - пояснень Катерини Гал від 22.06.2022 щодо розрахунків Американської компанії Хелтикс із ЗАТ «Котнар», копії паспорта Катерини Гал, копії витягу зі статуту компанії Хелтикс, акту зарахування вимог, договору цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ «Вин «Агро», договору цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ «Мак Девід», договору цесії між ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» та ТзОВ та ВАТ «АГ «Закарпатський сад», - оскільки апелянт не довів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у відповідності до вимог ч.3 ст.269 ГПК України.

Водночас, обізнаність апелянта про факт подання зустрічного позову та прийняття його судом до розгляду не свідчить про належне повідомлення його як сторони у справі про дату і час судового засідання, в якому було ухвалене оскаржене рішення.

Так, ухвалу від 12.05.2022 про призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 24.05.2022, в якому було проголошено оскаржене рішення, відповідно до списку розсилки поштової кореспонденції було відправлено сторонам рекомендованою поштою з повідомленням, а також на електронні адреси. Проте, станом на дату проведення судового засідання, в матеріалах справи були відсутні докази отримання ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» ухвали суду від 12.05.2022.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

У частинах п`ятій і сьомій статті 6 ГПК України передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до підпункту 17.14 пункту 17 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України до визначення Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС такі дії вчиняються в такому порядку: суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених положень ГПК України, належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком суду, а відсутність на час проведення судового засідання в матеріалах справи доказів про належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи - підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому розгляд справи за відсутності учасників справи та інших осіб є можливим лише в разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час та місце судового засідання.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що судові засідання 27.10.2021, 30.11.2021 та 24.05.2022 відбулися без звукозапису та без відеоконференції через несправність системи, неможливість налагодження коректної роботи системи фіксування судового засідання технічними засобами внаслідок неналежного функціонування програмного забезпечення, про що складено відповідні акти - №02.2-10/101/21 від 27.10.2021, №02.2-10/152/21 від 30.11.2021, №02.2-10/76/2022 від 24.05.2022 (а.с. 238-239, 244 том 1, а.с.38, том 2).

В ухвалах від 27.10.2021 та від 30.11.2021 зазначено, що присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ліквідатора навів пояснення по суті справи та не заперечив щодо відкладення судового засідання у зв`язку з надходженням заяви позивача за первісним позовом про залишення позову без розгляду, а в судовому засіданні 24.05.2022 за участю представника ліквідатора в режимі відеоконференції було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч.14 ст.8 ГПК України суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України (в редакції, чинній станом на дату проведення судового засідання, в якому прийнято оскаржене рішення) суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Відповідно до п.3.2.3 Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженої наказом ДСА України від 20.09.2012 №108 (що була чинною станом на дату проведення судового засідання, в якому ухвалено оскаржене рішення) у разі виявлення непрацездатності, неможливості налагодження коректної роботи комплексу звукозапису секретар або інший працівник апарату суду зобов`язаний терміново повідомити адміністратора та суддю (головуючого у судовому засіданні) про такі обставини.

З огляду на проведення судових засідань за участю представника однієї зі сторін без проведення здійснення повного фіксування перебігу цих засідань, колегія суддів апеляційної інстанції констатує порушення судом першої інстанції принципу гласності і відкритості судового процесу та його повного фіксування технічними засобами, закріпленого в п.3 ч.3 ст.2 та ст.8 ГПК України.

Враховуючи, відсутність станом на 24.05.2022 в матеріалах справи доказів належного повідомлення ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» про дату, час та місце розгляду справи, що було безумовною підставою для відкладення розгляду справи, зважаючи на обставини неналежного функціонування програмного забезпечення в судовому засіданні 24.05.2022, що унеможливлювало здійснення технічного фіксування, беручи до уваги інші встановлені апеляційним судом порушення основних принципів господарського судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскаржене рішення не відповідає встановленим у ч.2 ст.236 ГПК України вимогам щодо законності, яке передбачає ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що за змістом ч.5 ст.236 ГПК України рішення має бути також обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Матеріалами справи №5/58(914/314/33) підтверджуються наступні фактичні обставини спору щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно.

08.12.2009 ЗАТ «Котнар» в особі голови правління - Маргітича В.І., як продавець, та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» в особі директора Бикової Є.В., як покупець, уклали договір №8/12/09 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві майно, що визначено у даному договорі, вільне від прав та претензій інших осіб, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором (п.1.1.).

Відповідно до п.1.2 договору, найменування майна, що являється предметом даного договору: багаторічні насадження плодоносних та неплодоносних виноградників, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

У п.1.3 договору узгоджено, що назва товару, загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортимент, номенклатура), одиниці виміру товару визначаються сторонами у специфікації, що є додатком №1 до договору.

Відповідно до п.п. 2.1. договору, продаж майна здійснюється за 4 671 146,16 грн., в тому числі ПДВ 20% (778 524,36 грн).

Відповідно до п.п. 2.2. договору сторони узгодили, що оплата вартості (ціни) майна, визначена у п.2.1. договору, сплачується покупцем на протязі 10 банківських днів, з дня підписання даного договору, шляхом банківського перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений в п.10.1 договору (юридичні адреси та банківські реквізити сторін) та/або іншим чином, не забороненим нині діючим законодавством. Сторони домовились, що оплата за товар, вказаний в цьому договорі, може проводитись векселем.

Відповідно до п.10.1 розрахунковий рахунок продавця - п/р НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», м.Ужгород, МФО 312226.

Відповідно до п.2.3. договору, у випадку здійснення розрахунків шляхом банківського переказу коштів, покупець повинен повідомити продавця про здійснення платежу в день перерахування коштів, надіславши останньому відповідне повідомлення факсимільним зв`язком чи будь-яким іншим прийнятним способом, з якого недвозначно буде зрозумілим, що грошове зобов`язання покупцем виконано.

Згідно із п.3.1 договору право власності на майно, що є предметом даного договору переходить від продавця до покупця з дня підписання та скріплення печатками акту прийому-передачі майна, уповноваженим на те представниками сторін.

08.12.2009 ЗАТ «Котнар» в особі заступника голови правління - Микуліна М.М. та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» в особі заступника директора - Ковача Ф.Ф. підписали акт приймання-передачі виноградних кущів до договору №8/12/09 купівлі-продажу від 08.12.2009, відповідно до якого продавець передав, а покупець отримав у власність плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району за переліком. У переліку вказано номер поля, назву сорту, площу (га), кількість саджанців, ряди та рік посадки. Також вказано сорти та кількість саджанців, які є плодоносними, і які є неплодоносними.

Окрім того, 08.12.2009 ЗАТ «Котнар» в особі заступника голови правління - Микуліна М.М. та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» в особі заступника директора - Ковача Ф.Ф. підписали акт приймання-передачі проектної документації до договору №8/12/09 купівлі-продажу від 08.12.2009, відповідно до якого продавець передав, а покупець отримав робочий проект створення винограднику у ЗАТ «Котнар» с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 11,82 га, у чотирьох томах, виготовлений Закарпатським обласним державним проектно-технологічним центром охорони родючості ґрунтів та якості продукції «Облдержродючість» у 2009 році; робочий проект створення винограднику у ЗАТ «Котнар» с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 40,3 га, у чотирьох томах, виготовлений Ужгородським відділом комплексного проектування Українського державного інституту проектування садів та виноградників «Укрдіпросад» у 2003 році; робочий проект створення винограднику у ЗАТ «Квадро» с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 30,0 га, у чотирьох томах, виготовлений Ужгородським відділом комплексного проектування Українського державного інституту проектування садів та виноградників «Укрдіпросад» у 2005 році.

Копію договору та додатків до нього додано до первісної позовної заяви.

Ліквідатор на підтвердження обґрунтованості зустрічного позову надав інформацію, отриману за безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ЗАТ «Котнар», копію виписки по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк» за період 01.12.2009 по 12.12.2019, а також видруківки рішень Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2009 у справі №10/120 та від 17.05.2010 у справі №11/107, ухвали Господарського суду Рівненської області від 26.01.2010 у справі №7/24.

Так, відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» є одним із засновників ЗАТ «Котнар», а основним видом діяльності ЗАТ «Котнар» є: 11.02 Виробництво виноградних вин.

З інформації, яка міститься у виписці по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», м.Ужгород, МФО 312226, за період 01.12.2009 по 24.03.2017, відсутня інформація про здійснення оплати за договором №8/12/09 купівлі-продажу від 08.12.2009.

На момент укладення оспорюваного договору існували наступні судові рішення про стягнення заборгованості з боржника:

- рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2009 у справі №10/120 про стягнення з ЗАТ «Котнар» на користь Американської компанії «ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК» стягнення 501 680,43 євро;

- ухвала Господарського суду Рівненської області від 26.01.2010 у справі №7/24 про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при асоціації «Діловий Захід» від 08 грудня 2009 року у справі третейського провадження №35а/09 про стягнення із ЗАТ «Котнар» на користь ТзОВ «Фудз Трейд» штрафної неустойки в сумі 1 508 591,56 грн. та збитків в сумі 2 369 084,33;

- рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.05.2010 у справі №11/107 про стягнення з СУАП у формі ТзОВ «Сільськогосподарська виробничо-переробна компанія «Берег-Фудс» та ЗАТ «Котнар» солідарно на користь ТзОВ «Вільногірське скло» 1 539 158,12 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.06.2010 було порушено провадження у справі № 5/58 про банкрутство ЗАТ «Котнар», а 30.03.2011 ЗАТ «Котнар» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

За доводами ліквідатора, внаслідок відчуження за оспорюваним правочином плодоносних та неплодоносних виноградників, юридичною особою, основний вид діяльності якої є виробництво виноградних вин, на користь юридичної особи, яка є засновником контрагента, у період настання зобов`язання із погашення заборгованості перед кредиторами, виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, і вказані обставини стали підставами для порушення провадження у справі про банкрутство, тобто фактичні обставини чітко вказують на підстави для звернення із позовом про визнання договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 недійсним, оскільки такий договір є фраудаторним правочином.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення в частині задоволення зустрічного позову ліквідатора, встановив, наявність ознак фраудаторності оспорюваного правочину: те, що договір укладено після ухвалення рішення суду Господарського суду Закарпатської області у справі №10/120 від 02.11.2009 про стягнення із ЗАТ «Котнар» на користь Американської компанії «ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК» до 501 680,43 євро. (на час укладення договору боржник усвідомлював, що майно буде конфісковано за борги); те, що стороною оспорюваного договору є один із засновників продавця; те, що матеріали справи не містять відомостей, здійснення оплати покупцем по договору, тобто відсутні належні та допустимі докази його реального виконання.

За висновками місцевого господарського суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач-1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника, що суперечать ст. ст. 6, 13, 234 ЦК України, а як наслідок такий договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.215 ЦК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції в першу чергу звертає увагу на помилковість такого висновку, адже відповідачем у цій справі є ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» - покупець в оспорюваному договорі, і його недобросовісність в будь-якому випадку не може полягати в намірі уникнення стягнення на його майно як боржника. Боржником у цьому випадку є ЗАТ «Котнар».

Як було вже зазначено вище, поданий у цій справі (в позовному провадженні) зустрічний позов ліквідатора за своєю суттю є заявою ліквідатора про визнання недійсним правочину боржника у справі про банкрутство, проте, в правовому обґрунтуванні вимог заяви ліквідатор покликається не на норми спеціального законодавства про банкрутство, а на положення статей 3, 13, 203, 215 Цивільного кодексу України, що у відповідності до правового висновку Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 28.10.2021 у справі №911/1012/13, є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ.

Відповідно до положень статей 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог.

Тобто, позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, а й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно сталося.

Колегія суддів зазначає, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

Безумовно, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Верховний Суд неодноразово висловлювався, що обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника (частина перша статті 65 КУзПБ), кореспондується з правовою презумпцією сумнівності правочинів при дослідженні угод боржника у справі про банкрутство (постанови Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 19.07.2022 у справі № 904/6251/20 (904/316/21)).

Так, правочинами визнаються дії фізичних та юридичних осіб, спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Фраудаторними правочинами в юридичній науці та в останні роки в українській судовій практиці називають договори, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору.

Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Велика Палата Верховного Суду, кваліфікуючи правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробила такий правовий висновок:

«Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною (така правова позиція викладена у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №905/2030/19 (905/2445/19).

У справі, що переглядається, предметом спірних договорів є продаж боржником нерухомого майна (багаторічних насаджень) за наявності, за твердженням ліквідатора, невиконаних боржником зобов`язань перед кредиторами - Американської компанії «ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК», ТзОВ «Фудз Трейд» та ТзОВ «Вільногірське скло».

Як вбачається, з наданих ліквідатором копій судових рішень, дійсно в станом на дату укладення договору купівлі-продажу виноградників, боржник дійсно мав заборгованість перед вказаними кредиторами.

Так, із тексту рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2009 у справі №10/120 про стягнення з ЗАТ «Котнар» на користь Американської компанії «ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК» 501 680,43 євро, вбачається, що боржник проти позову не заперечував, пояснював неможливість здійснення розрахунків за отриманий товар (виноград свіжий технічний в асортименті) важким матеріальним станом підприємства, що виник внаслідок валютно-банківської та економічної кризи в країні.

Такі ж пояснення боржник надав у справі №7/24, що перебувала в провадженні Господарського суду Рівненської області. За рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17.05.2010 у справі №11/107 ЗАТ «Котнар» був солідарним боржником (майновим поручителем за зобов`язаннями ТзОВ «Сільськогосподарська виробничо-переробна компанія «Берег-Фудс»).

Загальновідомими є обставини фінансово-економічної кризи 2008-2009 років в Україні, що була наслідком глобальної економічної кризи та мала значний негативний вплив на платоспроможність національних виробників.

В таких умовах відчуження частини профільного активу, який за своєю специфікою потребує значних капіталовкладень, з метою скорочення витрат в короткостроковому періоді та погашення боргів перед частиною кредиторів, може бути обґрунтоване економічною доцільністю та спрямоване на усунення ознак неплатоспроможності, а не є безумовним свідченням виведення активів з метою уникнення сплати боргів.

Посилання на існування судових проваджень про стягнення заборгованості ЗАТ «Котнар» в період укладення оспорюваного договору купівлі-продажу виноградників у позові, заявленому через 12 років після укладення такого договору, не може самостійно свідчити про недобросовісність обох сторін чи про умисел завдання шкоди кредиторам боржника в момент його укладення.

При цьому, ліквідатор не зазначає про відсутність у ЗАТ «Котнар» в момент укладення оспорюваного договору інших активів, на які могло бути звернено стягнення, окрім відчужених виноградників.

Адже, як вбачається з наданої ліквідатором інформації, отриманої за безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, до видів діяльності ЗАТ «Котнар», окрім виробництва виноградних вин (11.02.), також належать дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (11.01); оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (46.33); оптова торгівля напоями (46.34); оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (46.36); неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

Колегія суддів звертає увагу, що ліквідатор не надав інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій щодо ЗАТ «Котнар», актуальної станом на дату укладення оспорюваного правочину - грудень 2009 року.

Також слід звернути увагу, що станом на дату укладення спірного правочину, поняття заінтересованої особи щодо боржника було закріплене в ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 1992 року, а саме заінтересовані особи стосовно боржника - це юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки.

Вказане визначення не стосується засновників боржника, а в матеріалах справи №5/58 (907/314/21) відсутній статут ЗАТ «Котнар», з якого можливим було б встановити обсяг впливу ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» як засновника на господарську діяльність боржника, зокрема, щодо участі в прийнятті рішень про відчуження майна, адже як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій щодо ЗАТ «Котнар», розмір статутного внеску ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» становить менше 9% статутного фонду боржника.

Відтак недоведеними є твердження ліквідатора про негативні характеристики контрагента боржника в оспорюваному правочині.

Також передчасними є висновки суду першої інстанції про те, що надана ліквідатором виписка з рахунку боржника свідчить про відсутність здійснення оплати за оспорюваним договором, тобто відсутні належні та допустимі докази його реального виконання.

Як вбачається з умов оспорюваного договору, у пунктах 2.2 та 2.3. сторони узгодили, що оплата вартості (ціни) майна сплачується покупцем на протязі 10 банківських днів, з дня підписання даного договору, шляхом банківського перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, та/або іншим чином, не забороненим нині діючим законодавством, в тому числі може проводитись векселем. У випадку здійснення розрахунків шляхом банківського переказу коштів, покупець повинен повідомити продавця про здійснення платежу в день перерахування коштів, надіславши останньому відповідне повідомлення факсимільним зв`язком чи будь-яким іншим прийнятним способом, з якого недвозначно буде зрозумілим, що грошове зобов`язання покупцем виконано.

Тобто сторони обумовили, що розрахунок за договором може вчинятися шляхом банківського перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, та/або іншим чином, не забороненим нині діючим законодавством.

Апелянт у скарзі наводить пояснення щодо механізму розрахунків по оспорюваній угоді, зокрема, вказує, що на момент укладення договору купівлі-продажу №8/12/09, який є предметом розгляду за зустрічним позовом, у ЗАТ «Котнар» існував борг перед ТзОВ «Карпат-Вин Еталон» в розмірі 6 167 005,00 грн: 1919301,00 грн. за договором відступлення права вимоги (цесії) №б/н від 08.12.2009, укладеного між ВАТ «Агропромилова група «Закарпатський сад» та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон»; 1547140,00 грн. за договором відступлення права вимоги (цесії) №б/н від 08.12.2009, укладеного між ТзОВ «Мак Девід» та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон»; 2700564,00 за договором відступлення права вимоги (цесії) №б/н від 07.12.2009, укладеного між ТзОВ «Вин Агро» та ТзОВ «Карпат-Вин Еталон». Зарахування зустрічних однорідних вимог було оформлене актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 04.02.2010.

На підтвердження зазначеного апелянт до скарги додав відповідні копії договорів та копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог, однак, апеляційний суд, в силу вимог ч.3 ст.269 ГПК України, не вправі надавати оцінку переліченим доказам.

Разом з цим, сторонами не заперечуються обставини прийняття покупцем придбаного за оспорюваним договором купівлі-продажу майна.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що подані ліквідатором на підтвердження підстав позову докази, не є належними та вірогідними доказами наявності ознак фраудаторності оспорюваного правочину, а саме, недобросовісності сторін, зокрема, відповідача (покупця), наявності у відповідача умислу завдати шкоди кредиторам боржника, відсутності реального наміру виконання договору.

На переконання колегії суддів, задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору та повернення майна, заявленої через 12 років після укладення оспорюваного договору, без достеменного встановлення недобросовісності сторін в момент його укладення, є непропорційним втручанням в право мирного володіння майном, закріплене у ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже вірними є доводи апелянта про те, що відчужений товар - багаторічні плодоносні та неплодоносні насадження (виноградники) є активом, що потребує постійних капіталовкладень, його вартість станом на дату ухвалення оскарженого рішення ймовірно істотно відрізняється від вартості на момент відчуження, змінились кількість та якісні характеристики кущів (плодоносні, неплодоносні, вік кущів), а також про те, що майно, повернене в ліквідаційну масу банкрута буде спрямоване на погашення вимог кредиторів, і відповідач буде позбавлений можливості стягнути відшкодування вкладень у майно, здійснених протягом 12 років.

Разом з цим, безпідставними є доводи апелянта про обов`язок суду при прийнятті зустрічного позову до розгляду надати оцінку обставинам пропуску позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що наслідки спливу позовної давності застосовуються судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, проте, у цій справі такої заяви зроблено не було, в тому числі, і в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16).

Відповідно до положень статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських спорах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивач за зустрічним позовом не довів належними доказами наявності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним.

Окрім того, погодившись з доводами ліквідатора, місцевий господарський суд не надав жодної оцінки відповідності оспорюваного договору вимогам ст.203 та ст.215 ЦК України в редакції, чинній станом на дату укладення оспорюваного договору.

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Предметом купівлі-продажу в оспорюваному договорі є багаторічні насадження (виноградники), що за змістом ч.1 ст.181 ЦК України є нерухомим майном, а відтак такий договір в силу вимог ч.1 ст.657 ЦК України (в редакції, чинній станом на дату укладення оспорюваного договору) укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Проте, із копії договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, наявного в матеріалах справи, вбачається, що такий договір не посвідчено нотаріально, отже, оспорюваний договір не відповідає формі, встановленій законом, є нікчемним та не підлягає визнанню судом недійсним.

Відповідно до ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є частково обґрунтованими, та підлягають задоволенню, а саме рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2022 у справі №5/58 (907/314/21) в частині задоволення зустрічного позову слід скасувати з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

В порядку статті 129 ГПК України судові витрати за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги слід покласти на ЗАТ «Котнар».

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат Вин Еталон» №21/06 від 21.06.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1454/22 від 27.06.2022) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2022 у справі №5/58 (907/314/21) в частині задоволення зустрічного позову - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Закритого акціонерного товариства «Котнар» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин-Еталон» та до Берегівської районної державної адміністрації про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ «Котнар» та ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон», а також про зобов`язання ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» повернути на користь ЗАТ «Котнар» отримані у власність за договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району, відмовити.

3. Судові витрати за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покласти на ЗАТ «Котнар».

4. Стягнути із ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца II, б 274 /а, ) на користь ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 233, ) 6810,00 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень нуль копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 31.10.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.