УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/10767/22

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Асортимент» ( 02100, місто Київ, вул. Попудренка, будинок 22; ідентифікаційний код: 31455995)

Про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «М2-РІТЕЙЛ» (01004, місто Київ, Крутий узвіз, будинок 6/2 а; ідентифікаційний код: 44621125) заборгованості у розмірі 25 223, 03 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Торгова компанія «Асортимент» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ «М2-Рітейл» заборгованості за договором № 1961 поставки товару від 28.10.2021 у сумі 25 223, 03 грн.

Дослідивши подану ТОВ «Торгова компанія «Асортимент» заяву на предмет відповідності її приписам ст. 150 ГПК України, господарський суд встановив, що наявні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 147 ГПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен дослідити всі докази, яким заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги ТОВ «Торгова компанія «Асортимент» ґрунтуються на укладеному між ним та ТОВ «М2-Рітейл» письмовому договорі поставки №1961 від 28.10.2021.

Оскільки, боржник неналежним чином виконав умови вищевказаного договору в частині повної та своєчасної оплати поставки товару, заявник скористався правом звернення до суду із заявою про видачу наказу про стягнення з боржника 25 223, 03 коп.

В обґрунтування свої вимог заявник посилається на те, що на виконання умов договору поставки №1961 від 28.10.2021 за період з 01.01.2022 - 19.05.2022, заявником, як постачальником, здійснено поставку товару на суму 74 250, 75 грн. Однак, в порушення умов договору станом на 19.05.2022 боржником, як покупцем, були не виконані зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 44 394, 59 коп.

Водночас, заявник вказує на те, що боржником частково виконано зобов`язання з оплати поставленого товару, а саме: 26.05.2022 - 3 000, 00 грн, та здійснено повернення товару, 25.05.2022 - 12843, 90 грн та 25.05.2022 - 3 327, 66 грн, в результаті чого загальна сума заборгованості ТОВ «М2-Рітейл» перед заявником зменшилась, та станом на момент подання заяви про видачу судового наказу становить 25 223, 03 грн.

У підтвердження обов`язку боржника по сплаті коштів за отриманий товар, заявник подав до суду в якості доказів копію договору поставки №1961 від 28.10.2021, копії видаткових накладних № 1476 від 09.02.2022 на суму 4 118, 92 грн, № 2031 від 14.02.2022 на суму 2 357, 36 грн, №2540 від 16.02.2022 на суму 5 352, 34 грн, №3545 від 23.02.2022 на суму 7 407, 61 грн, №3546 від 23.02.2022 на суму 737, 64 грн, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 19.05.2022 та картку рахунку 361 за 01.01.2022 - 06.10.2022.

Відповідно до п. 4.4 договору поставки перехід права власності на товар відбувається після підписання уповноваженою особою покупця видаткової накладної у порядку, визначеному у п. 5.1 договору.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що підтвердженням факту одержання товару покупцем є підпис його уповноважених осіб на видаткових накладних, завірений печаткою/штампом покупця.

За змістом п. 5.2 договору постачальник зобов`язаний надати покупцеві разом з товаром всі належні супровідні документи на товар, зокрема: видаткову накладну, документи що підтверджують якість товару, обов`язковість надання яких передбачена чинним законодавством України, а у разі необхідності - висновки санітарно-гігієнічної експертизи, ветеринарні дозволи тощо. Підписання покупцем видаткової накладної постачальника підтверджує факт отримання покупцем повного комплекту належних супровідних документів на товар.

Оглянувши подані на розгляд суду документи, суд встановив, що складені між сторонами видаткові накладні підтверджують поставку товару на суму 27 813, 30 грн, в той час, заявник твердить про те, що ним здійснена поставка товару на суму 74 250, 75 грн, що не підтверджено первинними документами.

Видаткових накладних на підтвердження здійснення поставки товару на суму 46 437, 45 грн (74 250, 75 - 27 813, 30) до заяви про видачу судового наказу не додано.

Окрім іншого, суд зазначає, що заявник не надав суду доказів часткового виконання зобов`язання з оплати поставленого товару та здійснення повернення товару, про що йдеться у заяві про видачу судового наказу.

Також суд зазначає, що не приймає як належний, допустимий та достовірний доказ підтвердження суми заборгованості боржника за умовами договору поставки №1961 від 28.10.2021 наданий заявником до суду акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022-19.05.2022, який не містить підпису представника ТОВ «М2-Рітейл», а отже не підтверджує факт звіряння бухгалтеріями підприємств бухгалтерського обліку операцій, що відбулися по договору поставки №1961 від 28.10.2022.

Таким чином, відповідно до поданих в обґрунтування заявлених вимог документів вбачається, що заявником не надано до суду належних документів, які б підтверджували факт існування заборгованості боржника перед ним у вказаній у заяві про видачу судового наказу до стягнення сумі та на підставі укладеного з боржником письмового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, зокрема не подано до суду документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови заявнику у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника 25 223, 03 грн боргу, що виник у зв`язку з неналежним виконанням ним умов договору поставки №1961 від 28.10.2021, за правилами наказного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Асортимент» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «М2-Рітейл» заборгованості у розмірі 25 223, 03 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких