УХВАЛА

м. Київ

26.10.2022Справа № 910/11294/22

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову і додані до неї матеріали, подану до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Релігійна організація «Релігійна громада парафія Успіння Пресвятої Богородиці Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) смт Линовиця Прилуцького району Чернігівської області» (17584, Чернігівська обл., Прилуцький р-н, смт Линовиця, вул. Якова Де Бальмена, буд. 24).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Чернігівська обласна військова адміністрація (14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 7);

2) Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (14000, м. Чернігів, вул. Коцюбинського, буд. 70).

Без виклику учасників справи,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з заявою до Релігійної організації «Релігійна громада парафія Успіння Пресвятої Богородиці Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) смт Линовиця Прилуцького району Чернігівської області» про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: культову споруду за адресою: АДРЕСА_2 , та забороною передавати вказану культову споруду Релігійній організації «Релігійна громада парафія Успіння Пресвятої Богородиці Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) смт Линовиця Прилуцького району Чернігівської області».

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частинами 1, 2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Передбачене статтею 55 Конституції, статтею 4 ГПК України право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 16.08.2019 у справі № 916/142/19.

Положеннями статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні враховувати відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/22878/17.

Зі змісту заяви про забезпечення позову, вбачається, що заявник має намір звернутися до суду з позовом до Релігійної організації «Релігійна громада парафія Успіння Пресвятої Богородиці Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) смт Линовиця Прилуцького району Чернігівської області».

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням особи, яка має набути статус відповідача - Релігійної організації «Релігійна громада парафія Успіння Пресвятої Богородиці Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) смт Линовиця Прилуцького району Чернігівської області» (ідентифікаційний код: 36715229), є: 17584, Чернігівська обл., Прилуцький р-н, смт Линовиця, вул. Якова Де Бальмена, буд. 24.

Крім того, як вбачається з обґрунтування поданої заяви, спір стосується користування майном - культовою спорудою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , тобто нерухомим майном, яке не знаходиться у місті Києві.

За приписами ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Частиною першою статті 181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо. Отже, спори, що стосуються будь-яких правочинів з приводу нерухомого майна пред`являються до суду за місцезнаходженням такого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 (провадження № 12-175гс19), постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №462/7217/18, від 17.10.2019 у справі №461/6956/17 та від 25.05.2020 у справі №643/4648/18.

Враховуючи ту обставину, що спір стосується нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Прилуцький р-н, смт Линовиця, вул. Якова Де Бальмена, буд. 24, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо вказаного майна, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, має подаватись за місцезнаходженням об`єкту нерухомого майна і за правилами виключної підсудності підлягає розгляду в Господарському суді Чернігівської області.

При цьому, правило виключної підсудності, визначене у ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, до даних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки Чернігівська обласна військова адміністрація визначена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не відповідача.

За приписами п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне передати заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви з доданими до неї документами за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 136, 138, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову і додані до неї матеріали, передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області (14000, м. Чернігів, проспект Миру, 20).

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 26.10.2022.

Суддя А.І. Привалов