УХВАЛА

19 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 914/3181/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 (колегія суддів: Плотніцький Б.Д. - головуючий, Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.)

за позовом Приватного підприємства «Арт-Енерго»

до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»

про стягнення страхового відшкодування, 3 % річних та інфляційних втрат

за участю:

позивача: Мазуренко І.О. (адвокат)

відповідача: Кравченко Р.Ю. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Енерго» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (далі - відповідач, Страхова компанія), у якому просило стягнути 1 230 284,13 грн, з яких: 1 056 000 грн страхового відшкодування, 51 048,93 грн 3 % річних та інфляційних втрат.

1.2 Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 14.02.2019 № 640589219.19 (далі - Договір) в частині здійснення страхового відшкодування.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.04.2022 в позові відмовлено повністю.

2.2 Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій та рішень Страхової компанії у спірних правовідносинах, які відповідають умовам Договору, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання страхувальником страховику всіх документів, необхідних для виплати страхового відшкодування (оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, а також заяви на виплату страхового відшкодування, поданої у встановлений строк).

2.3 Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 це рішення суду скасовано і ухвалено нове, яким позов задоволено.

2.4 Постанова мотивована тим, що позивач надав документи для підтвердження настання страхового випадку та такі було подано в строк відповідно до умов укладеного Договору. При цьому апеляційний господарський суд виходив з того, що втрата свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - ТЗ) та посвідчення водія після викрадення автомобіля не сприяє його переміщенню автомобільними шляхами та не впливає на можливість Страхової компанії переконатися, що ця подія є страховим випадком.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вважає, що апеляційний суд не врахував правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладено у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 914/1495/18.

3.3 Подані Страховою компанією доповнення до касаційної скарги від 29.09.2022 не можуть бути прийняті до розгляду разом із касаційною скаргою, виходячи із наступного.

3.4 Вказаними доповненнями скаржник просив скасувати додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022, прийняту стосовно розподілу судових витрат, та просив поновити строк на подачу цих доповнень.

3.5 Відповідно до частини першої статті 298 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

3.6 Водночас слід зазначити, що положеннями статті 288 цього Кодексу визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (ч.2) Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу (ч.3).

3.7 Згідно положень статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2).

3.8 Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, та не передбачає можливості поновлення пропущеного строку на подачу доповнень до касаційної скарги.

3.9 Оскільки вказані доповнення подані поза межами строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, вони не приймаються до розгляду.

3.10 Подібні за змістом висновки щодо застосування норм процесуального права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц.

4. Мотивувальна частина

4.1 Виключним випадком касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.2 У постанові від 04.03.2020 у справі № 914/1495/18, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду про те, що невиконання страхувальником умов договору є підставою для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування згідно з умовами договору страхування. Таких висновків Верховний Суд дійшов виходячи із встановлених судами обставин справи про те, що: на дату укладення договору страхування страхувальникові були відомі обставини накладення арешту ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 10.03.2016 на автомобіль, який став предметом страхування, однак такі обставини страховій компанії повідомлені не були. Також Верховний Суд виходив із встановлених судами обставин справи про те, що накладення арешту на автомобіль, щодо якого укладено договір страхування, суттєво впливає на визначення ступеню страхового ризику, оскільки в такому випадку, зокрема, за страховим випадком "незаконне заволодіння" унеможливлено передачу права на транспортний засіб (пункт 10.7 договору) та реалізацію ліквідних залишків пошкодженого транспортного засобу у випадку його конструктивного знищення (пункт 10.8.1 договору).

4.3 У справі, що переглядається у касаційному порядку, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач надав необхідні документи для підтвердження настання страхового випадку та їх було подано в строк відповідно до умов укладеного Договору, а що стосується втрати свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія апеляційний господарський суд виходив з того, що у Договорі відсутнє будь-яке регулювання прав і обов`язків сторін у випадку втрати таких документів і ця втрата не вплинула на встановлення факту настання страхового випадку.

4.4 Відтак, наведена постанова Верховного Суду ухвалена хоча й за правового регулювання спірних правовідносин схожого з тим, що має місце в цій справі (щодо здійснення страхового відшкодування), але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у них доказів), ніж у справі, судове рішення у якій переглядається в касаційному порядку. Тобто справа, на яку посилається скаржник, і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

4.5 Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

4.6 За вказаних обставин касаційне провадження за касаційною скаргою заявника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

4.7 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 у справі № 914/3181/21, закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич