ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2022 р. Справа № 924/656/22

м.Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" с. Фонтанка Одеського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд - 2019" м. Хмельницький

про стягнення 48241,47 грн

Представники сторін: не з`явились

В судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 06.09.2022 надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" с. Фонтанка Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд - 2019" м.Хмельницький про стягнення 48241,47 грн, з яких 38510,51 грн заборгованості по сплаті внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, 2551,20 грн 3% річних та 7179,76 грн інфляційних втрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 08 липня 2019 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім-Фонтанка". На загальних зборах ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", проведених 24 серпня 2019 року, було обрано формою управління спільним майном самозабезпечення, встановлено і затверджено розмір та порядок сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, затверджено кошторис. З вересня 2019 року об`єднання розпочало свою статутну діяльність. Загальні збори проводились і в 2020 році, і в 2021 році, і в 2022 році, на яких також було встановлено і затверджено розмір та порядок сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, затверджено кошторис на поточні роки. Згідно з главою 5 Статуту ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", обов`язком співвласника серед іншого є і своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Позивач зазначає, що ТОВ "Укрбуд-2019" є власником нежитлового приміщення, об`єкта житлової нерухомості, приміщення №1 в корпусі №2 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул.Незалежності, буд 4, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Щомісяця відповідачу нараховувались внески на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території (членські внески), однак останній кошти не сплачував, у зв`язку із чим на день пред`явлення позову виникла заборгованість в розмірі 38510,51 грн. Про наявність заборгованості неодноразово надсилались керівнику ТОВ "Укрбуд-2019" листи-вимоги про сплату заборгованості, які залишені боржником без відповіді та задоволення. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 38510,51 грн заборгованості по сплаті внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, а також керуючись ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 2551,20 грн 3% річних та 7179,76 грн інфляційних втрат. Також позивач просив стягнути 2481,00 грн судових витрат зі сплати судового збору та 4160,00 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.09.2022, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 09.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/656/22 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11:00 год. 10 жовтня 2022 року.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Хмельницькому 10 жовтня 2022 року в час, на який було призначено судове засідання у справі, та відсутністю у подальшому енергопостачання, засідання суду не відбулося.

Ухвалою від 11.10.2022 суд призначив судове засідання у справі №924/656/22 на 15:00 год. 24 жовтня 2022 року.

Представник позивача для участі в судовому засіданні 24.10.2022 не з`явився, в клопотанні від 06.10.2022 просив проводити засідання без його участі, а також повідомив, що наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, 10.10.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача із уточненням суми розрахунку заборгованості по сплаті внесків за період з 11.12.2019 по 24.02.2022.

Представник відповідача для участі в судовому засіданні 24.10.2022 не з`явився, відзиву на позов не подав.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, суд надсилав на його адресу ухвали від 09.09.2022 та 11.10.2022. Вказані ухвали були направлені судом рекомендованими листами на адресу місцезнаходження відповідача. Однак, ухвали повернулась до суду.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" (код 43099300) зареєстровано як юридична особа 08.07.2019. Матеріали справи містять також опис документів, що надавались юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи" від 08.07.2019 та довідку банку про відкриття рахунку ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка".

У п. 1 розділу 1 Статуту ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", який затверджений рішенням установчих зборів ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" (протокол №1.16.03.19 від 30.03.2019) (далі - Статут) передбачено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку (далі - будинок), що розташований за адресою: Україна, Одеська обл., Лиманський р., с. Фонтанка, вул. Незалежності, будинок 4, корпус 2.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Завданням та предметом діяльності об`єднання є, зокрема забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (п. 3 розділу 2 Статуту).

Згідно з п. 4 розділу 2 Статуту об`єднання має право відповідно до законодавства та цього Статуту: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та цим Статутом внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені законом та цим Статутом внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного, ремонтного та інших фондів.

У п. 1 розділу 3 Статуту передбачено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання (п. 2 розділу 3 Статуту).

До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п. 3 розділу 3 Статуту).

За умовами п. 11 розділу 3 Статуту рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до п. 2 розділу 4 Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного пероснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.

Положеннями п. 2 розділу 5 Статуту передбачений обов`язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до виписки з протоколу №2.24.08.19 загальних зборів ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" від 24.08.2019, загальними зборами прийнято рішення затвердити кошторис і внески на витрати з управління, утримання будинку та прибудинкової території ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", зокрема для приміщення комерції в розмірі 5,12 за м.кв. Вказаний розмір встановлено з 01 вересня 2019 року.

За рішенням загальних зборів ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", що відбулися 29.02.2020, яке оформлено протоколом №1.2020, розмір та порядок сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території на 2020 рік залишено на рівні 2019 року.

Згідно з випискою з протоколу №1.03.21 загальних зборів ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" від 18.03.2021, загальними зборами вирішено розмір та порядок сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території на 2021 рік для приміщення комерції встановити в розмірі 5,00 грн за м. кв.

23.02.2022 загальними зборами ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" (протокол № 1.02.22) встановлено розмір та порядок сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території з січня 2022 року для приміщення комерції на рівні 4,60 грн за м. кв.

За рішенням загальних зборів ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка", що відбулися 25.02.2022, яке оформлено протоколом №1.02.22, вирішено на час дії воєнного стану тимчасово не нараховувати внески на утримання та обслуговування будинку.

Згідно з витягом з Єдиного держаного реєстру підприємств та організацій України, 11 листопада 2019 року була проведена державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-2019" м. Хмельницький (код 43342662).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна № 287052554 від 26.11.2021, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-2019" на праві приватної власності зареєстровано нежитлове приміщення, загальною площею 325,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Державна реєстрація права власності на вищевказане приміщення проведена 11.12.2019, що підтверджується інформаційною довідкою із сайту "Опендатабот" №229- від 21.10.2022.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язку зі сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" неодноразово надсилало співвласнику ОСББ Чуку Володимиру Івановичу, який є директором ТОВ "Укрбуд-2019", листи-вимоги, в яких вимагало сплатити заборгованість по внесках на утримання та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №818 від 10.12.2002, видане адвокату Клименко А.А., угоду про надання правової допомоги від 09.08.2022, рахунок - фактуру на суму 4160,00 грн, акт прийому наданих послуг до цивільно - правового договору від 12.08.2022 та платіжне доручення №553 від 17.08.2022 на суму 4160,00 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 382 та ст. 385 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, у зв`язку з чим для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон).

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (абз. 3 ст. 1 Закону).

Статтею 4 Закону визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За умовами п. 1 розділу 1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Україна, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Фонтанка, вул. Незалежності, будинок 4, корпус 2.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Статуту завданням та предметом діяльності об`єднання є у тому числі забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Згідно з ст. 16 Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі (ст. 17 Закону).

Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання (ст. 21 Закону).

Положення аналогічного змісту закріплені також у п. 4 розділу 2, п. 2 розділу 4 Статуту.

За умовами ст. 10 Закону, п.п. 1, 3 розділу 3 Статуту органами управління ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" були прийняті рішення про встановлення розміру внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території. Так, з 01.09.2019 по 31.12.2020 встановлено внесок для приміщення комерції в розмірі 5,12 грн за м.кв. (протоколи №2.24.08.19 від 24.08.2019, №1.2020 від 29.02.2020), на 2021 рік - в розмірі 5,00 грн за м. кв. (протокол №1.03.21 від 18.03.2021), на 2022 рік - 4,60 грн за м. кв. (протокол №1.02.22 від 23.02.2022).

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 20 Закону визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Положення аналогічного змісту закріплені у п. 2 розділу 5, п. 2 розділу 4, п. 11 розділу 3 Статуту.

Таким чином, обов`язок утримання спільного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Суд встановив, що з 11.12.2019 відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 325,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 26.11.2021 та інформаційною довідкою із сайту "Опендатабот" №229- від 21.10.2022.

Отже, з врахуванням прийнятих загальними зборами ОСББ "Сімейний дім - Фонтанка" рішень, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд - 2019" виникло зобов`язання кожного місяця сплачувати внески на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, які становили: у грудні 2019 року (з 11.12.2019) - 1130,35 грн (325,9 м.кв. х 5,12 грн / 31 х 21), у 2020 році - 1668,61 грн (325,9 м.кв. х 5,12 грн) щомісячно, у 2021 році - 1629,5 грн (325,9 м.кв. х 5,00 грн) щомісячно, у січні 2022 року - 1499,10 грн (325,9 м.кв. х 4,60 грн), у лютому 2022 року з врахуванням визначеного позивачем періоду (до 24.02.2022) - 1231,44 грн (325,9 м.кв. х 4,60 грн / 28 х 23).

Вказані внески підлягали сплаті щомісячно, тобто в строк до останнього календарного дня місяця, за який вони нараховані (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №922/3087/17).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач не виконав своїх зобов`язань зі сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території. Доказів на спростування вказаного відповідач не надав, а матеріали справи не містять.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 38510,51 грн заборгованості по внескам на утримання і обслуговування будинку і прибудинкової території є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем обов`язку зі сплати внесків, позивач нарахував 3% річних в розмірі 2551,20 грн за період з 11.12.2019 по 24.02.2022 на суму боргу в розмірі 38510,51 грн та інфляційні втрати в розмірі 7179,76 грн за період з 11.12.2019 по 24.02.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що останній проведений без врахування періоду виникнення у відповідача заборгованості за внесками кожного місяця та їх розміру.

З огляду на викладене, зважаючи на встановлений судом строк сплати внесків (до останнього календарного дня місяця, за який вони нараховані), приймаючи до уваги наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості та зміст позовних вимог, в межах яких суд відповідно до ст.14 ГПК України розглядає справу, суд провів перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та встановив, що правомірним буде нарахування 3% річних в розмірі 1251,06 грн, з яких:

- 2,87 грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року в розмірі 1130,34 грн,

- 6,65 грн за період з 01.02.2020 по 29.02.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - січень 2020 року в розмірі 2798,95 грн,

- 11,35 грн за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - лютий 2020 року в розмірі 4467,56 грн,

- 30,68 грн за період з 01.04.2020 по 31.05.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - березень 2020 року в розмірі 6136,17 грн,

- 19,19 грн за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - травень 2020 року в розмірі 7804,78 грн,

- 24,07 грн за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - червень 2020 року в розмірі 9473,39 грн,

- 28,31 грн за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - липень 2020 року в розмірі 11142,00 грн,

- 31,50 грн за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - серпень 2020 року в розмірі 12810,61 грн,

- 36,79 грн за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - вересень 2020 року в розмірі 14479,22 грн,

- 39,71 грн за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - жовтень 2020 року в розмірі 16147,83 грн,

- 45,27 грн за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 на суму заборгованості за грудень 2019 року - листопад 2020 року в розмірі 17816,44 грн,

- 94,49 грн за період з 01.01.2021 по 28.02.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - грудень 2020 року в розмірі 19485,05 грн,

- 53,80 грн за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - лютий 2021 року в розмірі 21114,55 грн,

- 56,08 грн за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - березень 2021 року в розмірі 22744,05 грн,

- 62,10 грн за період з 01.05.2021 по 31.05.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - квітень 2021 року в розмірі 24373,55 грн,

- 64,10 грн за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - травень 2021 року в розмірі 26003,05 грн,

- 70,41 грн за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - червень 2021 року в розмірі 27632,55 грн,

- 74,56 грн за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - липень 2021 року в розмірі 29262,05 грн,

- 76,17 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - серпень 2021 року в розмірі 30891,55 грн,

- 82,86 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - вересень 2021 року в розмірі 32521,05 грн,

- 84,21 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 на суму заборгованості за грудень 2019 року - жовтень 2021 року в розмірі 34150,55 грн,

- 182,33 грн за період з 01.12.2021 по 31.01.2022 на суму заборгованості за грудень 2019 року - листопад 2021 року в розмірі 35780,05 грн,

- 73,54 грн за період з 01.02.2022 по 24.02.2022 на суму заборгованості за грудень 2019 року - січень 2022 року в розмірі 37279,15 грн.

При цьому, зважаючи на те, що позивач заявив до стягнення 3% річних за період з 11.12.2019 по 24.02.2022, то нарахування 3% річних на суму заборгованості за лютий 2022 року в розмірі 1231,36 грн є безпідставним, оскільки строк сплати внеску за вказаний місяць сплив 28.02.2022 і лише з 01.03.2022 у відповідача виникла дана заборгованість.

З приводу заявлених до стягнення інфляційних втрат, суд зазначає, що Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті. Водночас, частиною 2 ст. 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення").

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

У разі, якщо погашення боргу не відбувалося, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Як було встановлено судом, відповідач зобов`язаний був сплачувати внески щомісячно, у строк до останнього календарного дня місяця, за який вони нараховані.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, борг за грудень 2019 року з інфляційною складовою за січень 2020 року буде становити 1130,34 грн х 100,2 % = 1132,60 грн.

Розмір заборгованості по внескам на утримання і обслуговування будинку і прибудинкової території за січень 2020 року становив 1668,61 грн. Отже, інфляційні нарахування за лютий 2020 року слід здійснювати на суму 2801,21 грн (1132,60 грн + 1668,61 грн). Борг за грудень 2019 року - січень 2020 року з інфляційною складовою за лютий 2020 року буде становити 2801,21 грн х 99,7% = 2792,81 грн.

Аналогічним чином слід здійснювати подальші нарахування на заборгованість відповідача для визначення розміру заборгованості з інфляційною складовою за кожний місяць:

- за березень 2020 року: 4461,42 грн (2792,81 грн + 1668,61 грн) х 100,8% = 4497,11 грн;

- за квітень-травень 2020 року (у квітні 2020 року щомісячний внесок позивачем не нараховувався): 6165,72 грн (4497,11 грн + 1668,61 грн) х 101,1% = 6233,54 грн;

- за червень 2020 року: 7902,15 грн (6233,54 грн + 1668,61 грн) х 100,2% = 7917,95 грн;

- за липень 2020 року: 9586,56 грн (7917,95 грн + 1668,61 грн) х 99,4% = 9529,04 грн;

- за серпень 2020 року: 11197,65 грн (9529,04 грн + 1668,61 грн) х 99,8% = 11175,25 грн;

- за вересень 2020 року: 12843,86 грн (11175,25 грн + 1668,61 грн) х 100,5% = 12908,08 грн;

- за жовтень 2020 року: 14576,69 грн (12908,08 грн + 1668,61 грн) х 101,0% = 14722,46 грн;

- за листопад 2020 року: 16391,07 грн (14722,46 грн + 1668,61 грн) х 101,3% = 16604,15 грн;

- за грудень 2020 року: 18272,76 грн (16604,15 грн + 1668,61 грн) х 100,9% = 18437,21 грн;

- за січень-лютий 2021 року (у січні 2021 року щомісячний внесок позивачем не нараховувався): 20105,82 грн (18437,21 грн + 1668,61 грн) х 102,3% = 20568,25 грн;

- за березень 2021 року: 22197,75 грн (20568,25 грн + 1629,50 грн) х 101,7% = 22575,11 грн;

- за квітень 2021 року: 24204,61 грн (22575,11 грн + 1629,50 грн) х 100,7% = 24374,04 грн;

- за травень 2021 року: 26003,54 грн (24374,04 грн + 1629,50 грн) х 101,3% = 26341,59 грн;

- за червень 2021 року: 27971,09 грн (26341,59 грн + 1629,50 грн) х 100,2% = 28027,03 грн;

- за липень 2021 року: 29656,53 грн (28027,03 грн + 1629,50 грн) х 100,1% = 29686,19 грн;

- за серпень 2021 року: 31315,69 грн (29686,19 грн + 1629,50 грн) х 99,8% = 31253,06 грн;

- за вересень 2021 року: 32882,56 грн (31253,06 грн + 1629,50 грн) х 101,2% = 33277,15 грн;

- за жовтень 2021 року: 34906,65 грн (33277,15 грн + 1629,50 грн) х 100,9% = 35220,81 грн;

- за листопад 2021 року: 36850,31 грн (35220,81 грн + 1629,50 грн) х 100,8% = 37145,11 грн;

- за грудень 2021 року - січень 2022 року (у грудні 2021 року щомісячний внесок позивачем не нараховувався): 38774,61 грн (37145,11 грн + 1629,50 грн) х 101,7% = 39511,33 грн;

- за лютий 2022 року: 41010,43 грн (39511,33 грн + 1499,10 грн) х 101,6% = 41666,60 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості за період з грудня 2019 року по січень 2022 року з інфляційною складовою за січень 2020 року - лютий 2022 року становить 41666,60 грн.

Розмір належних до стягнення на користь позивача інфляційних втрат становить: 41666,60 грн (основний борг з інфляційною складовою) - 37279,15 грн (основний борг за грудень 2019 року - січень 2022 року) = 4387,45 грн.

Нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості за лютий 2022 року в розмірі 1231,36 грн є безпідставним, оскільки строк сплати внеску за вказаний місяць сплив лише 28.02.2022.

За таких обставин вимоги про стягнення 2792,31 грн (7179,76 грн - 4387,45 грн) інфляційних втрат є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 38510,51 грн заборгованості по сплаті внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, 1251,06 грн 3% річних та 4387,45 грн грн інфляційних втрат. У стягненні 1300,14 грн 3% річних та 2792,31 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

При розподілі судових витрат суд враховує наступне.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві заявив до стягнення 4160,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Як вбачається із наданих доказів, 09 серпня 2022 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" (далі - клієнт) та адвокатом Клименко А.А. (далі - адвокат) укладено угоду про надання правової допомоги (далі - угода).

Пунктом 2 угоди визначено зміст доручення і де воно підлягає виконанню, зокрема, складання та подання позовних заяв, відзивів, адвокатських запитів, скарг, клопотань та інших процесуальних документів, надання правової допомоги у місцевих, районних, апеляційних, касаційних, господарських судах. Підготовка та складання позовної заяви про стягнення заборгованості по нежитловому приміщенню №1 в корпусі №2, в будинку №4 по вулиці Незалежності, в с. Фонтанка Одеської області.

Згідно з п. 5 угоди вартість послуг за даною угодою складає 4160,00 (чотири тисячі сто шістдесят гривень 00 копійок).

Угода підписана та скріплена відтисками печаток сторін.

Відповідно до акту прийому наданих послуг від 12.08.2022 до цивільно - правового договору від 09.08.2022 сторони склали цей акт про те, що послуги (робота) передбачена угодою про надання правової допомоги від 09.08.2022 виконавцем були надані, а клієнтом прийняті, а саме: надання консультацій з правової допомоги, вивчення документів, підготовка, складання позовної заяви. Враховуючи вищевказане та враховуючи обсяг наданих послуг (роботи), узгоджена сторонами винагорода виконавця склала: 4160 грн 00 коп. (чотири тисячі сто шістдесят гривень 00 коп.) (без ПДВ). Підписанням даного акту сторони засвідчують, що юридичні послуги (робота) надані (виконана) "виконавцем" "клієнтові" належним чином, відповідно до умов угоди про надання правової допомоги від 09.08.2022, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних послуг (робіт), сторони претензій одна до одної не мають.

Матеріали справи містять рахунок - фактуру на суму 4160,00 грн з призначенням - оплата згідно угоди про надання правової допомоги від 09.08.2022.

Згідно з платіжним дорученням №553 від 17.08.2022 позивач сплатив на користь адвоката 4160,00 грн згідно угоди про надання правової допомоги від 09.08.2022.

Вищевказаними доказами позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/565/22 у Господарському суді Хмельницької області.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.

В той же час відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд в тому числі і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного вище та враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності з урахуванням ціни позову у справі, беручи до уваги доведеність позивачем відповідно до вимог ст. 74 ГПК України надання йому послуг професійної правничої допомоги, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу (гонорар) в розмірі 4160,00 грн.

Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача, в зв`язку із тим, що спір виник внаслідок неналежного виконання останнім своїх зобов`язань зі сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" с.Фонтанка Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд - 2019" м. Хмельницький про стягнення 48241,47 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд - 2019" (м. Хмельницький, вул. Подільська, буд. 58, код 43342662) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сімейний дім - Фонтанка" (Одеська обл., Одеський р-н, с.Фонтанка, вул.Незалежності, буд.4, корп. 2, код 43099300) 38510,51 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот десять гривень 51 коп.) заборгованості по внескам на утримання і обслуговування будинку і прибудинкової території, 1251,06 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят одна гривня 06 коп.) 3% річних, 4387,45 грн (чотири тисячі триста вісімдесят сім гривень 45 коп.) інфляційних втрат, 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 коп.) витрат на оплату судового збору, 4160,00 грн (чотири тисячі сто шістдесят гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

У стягненні 1300,14 грн 3% річних та 2792,31 грн інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 31.10.2022.

Суддя Л.О. Субботіна

Виготовлено у 3 примірниках:

1- до справи,

2- позивачу на електронну адресу: ,

3- відповідачу на поштову адресу: 29013, м. Хмельницький, вул. Подільська, буд. 58 - рекомендованим.