ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 Справа № 914/1860/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІСС КРОНО», м. Кам`янка-Бузька, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна», м. Київ

про стягнення 4 674 701,98 грн

від позивача: Середенко А.С. - представник;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

11.08.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІСС КРОНО», м. Кам`янка-Бузька, Львівська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна», м. Київ про стягнення 3 064 780,61 грн.

Ухвалою від 16.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 12.09.2022.

08.09.2022 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №18623/22 від 08.09.2022).

В підготовчому засіданні 12.09.2022 було оголошено перерву до 03.10.2022.

30.09.2022 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІСС КРОНО» надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. №3168/22 від 30.09.2022), у якій позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 4 152 188,27 грн заборгованості з орендної плати, 522 513,71 грн заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подані усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 03.10.2022 прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.10.2022.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач посилався на те, що 30.06.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень, по якому у відповідача виникла заборгованість з орендної плати в розмірі 4 152 188,27 грн, заборгованість за комунальні послуги та експлуатаційні витрати у розмірі 522 513,71 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 4 674 701,98 грн.

У поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідач не мав можливості виконати своє зобов`язання щодо оплати заборгованості, що було спричинено форс-мажорними обставинами.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

30.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІСС КРОНО» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна» (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі під №315.

За цим договором орендодавець передає орендарю, а орендар приймає у орендодавця в строкове платне користування приміщення загальною площею 359,0 кв.м, які розташовані в будівлі за адресою м. Львів, пр. Свободи, буд. 27 (п. 1.1. договору).

На виконання договору, позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування вказане в п. 1.1. договору майно, що підтверджується відповідним актом №1 прийому-передачі від 30.06.2017.

Відповідно до п. 4.1. договору розмір орендної плати за 1 кв.м приміщень за календарний місяць оренди становить 1 948,81 грн, що становить еквівалент 74,67 дол. США, без урахування податку на додану вартість, за офіційним курсом такої валюти до національної одиниці України, оприлюдненим НБУ, станом на день підписання цього договору (30.06.2017), згідно з яким 100 доларів США оцінюються в 2609,8994 грн.

16.06.2020,18.09.2020, 29.09.2020 сторонами було укладено договори про внесення змін та доповнень до договору, якими було змінено розмір орендної плати.

Між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду в електронній формі (кваліфіковані електронні підписи орендодавця та орендаря було накладено 13.06.2022 та 14.06.2022 відповідно) про те, що за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 (включно) орендна плата за користування приміщенням орендодавцем не нараховується та орендарем не сплачується. Орендар за вказаний період зобов`язаний відшкодувати лише експлуатаційні витрати та комунальні послуги. За період з 01.03.2022 по 30.09.2022 розмір орендної плати за 1 кв.м приміщення становить еквівалент 45,00 дол. США, без урахування податку на додану вартість. Керуючись положенням ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що положення цієї додаткової угоди застосовуються до відносин сторін, що виникли між сторонами, які виникли з 24.02.2022.

Відповідно до п. 6.5. договору орендна плата за кожний календарний місяць оренди (повний або не повний) сплачується орендарем не пізніше 15 числа наступного місяця на підставі виставленого орендодавцем рахунку. Якщо такий рахунок не виставлений орендодавцем до зазначеної дати, орендар самостійно сплачує орендну плату згідно положень цього договору. Відсутність рахунку не є підставою для несплати орендної плати.

Згідно п. 6.6. договору компенсація витрат орендодавця на експлуатаційні та інші подібні послуги, в тому числі комунальні послуги, роботи пов`язані з користуванням приміщенням, поставлені орендарю за посередництвом орендодавця, здійснюється протягом 5 календарних днів з дня отримання орендодавцем відповідного рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 9.6.2. договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі та з додержанням усіх умов цього договору сплачувати орендодавцю орендну плату за користування приміщенням та інші платежі, передбачені цим договором.

Як ствердив позивач, відповідач допустив прострочення сплати орендної плати за лютий 2022 - серпень 2022 у розмірі 4 152 188,27 грн, а також сплати експлуатаційних витрат та комунальних послуг за лютий 2022 - серпень 2022 у розмірі 522 513,71 грн.

Позивачем було надіслано відповідачу претензії за вих. №13 від 07.07.2022 про оплату заборгованості.

У відповіді на претензію за вих. №4 від 15.07.2022 відповідач підтвердив заборгованість з орендної плати та комунальних платежів.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати орендної плати, інших платежів, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 4 152 188,27 грн заборгованості з орендної плати, 522 513,71 грн заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 цієї статті встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Положенням п. 9.6.2. договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі та з додержанням усіх умов цього договору сплачувати орендодавцю орендну плату за користування приміщенням та інші платежі, передбачені цим договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Саме лише посилання на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин.

Відповідачем, зважаючи на значну віддаленість районів бойових дій, не надано доказів про наявність форс-мажорних обставин щодо нього.

Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, безпідставним є посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, оскільки після настання таких він продовжує використовувати орендоване майно у своїй господарській діяльності для отримання доходу, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що його господарська діяльність з моменту запровадження воєнного стану була частково обмежена чи не здійснювалась взагалі, а також докази, що ним вживалися чи вживаються заходи щодо зменшення негативних наслідків виникнення таких обставин (вчинення дій щодо скасування арештів тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 4 152 188,27 грн заборгованості з орендної плати, 522 513,71 грн заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна», м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 134-А (ідентифікаційний код 24597296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІСС КРОНО», м. Кам`янка-Бузька, вул. Я.Мудрого, 62, Львівська область (ідентифікаційний код 31147999) 4 152 188,27 грн заборгованості з орендної плати, 522 513,71 грн заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг, 70 120,53 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 17.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 24.10.2022.

Суддя Мазовіта А.Б.