УХВАЛА

18.10.2022Справа № 910/10444/22
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши заяву Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» про забезпечення позову у справі

за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське»

до: 1. Кобеляцької міської ради,

2. Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» до Кобеляцької міської ради та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.08.2021 № 2726/5 «Про задоволення скарги».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний наказ прийнятий внаслідок недотримання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 11501), внаслідок чого було порушено право постійного користування позивача.

Одночасно з указаним позовом заявником подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (окрім вчинення реєстраційних дій, необхідних для виконання судового рішення у даній справі) стосовно земельних ділянок на території Полтавської області, Кобеляцького району, Вільховатської сільської ради: кадастровий номер :00:015:0004, площею 27,0041 га, кадастровий номер :00:015:0005, площею 70,278 га, кадастровий номер :00:007:0015, площею 86,2881 га, кадастровий номер :05:001:0028, площею 53,1906 га, кадастровий номер :00:005:0065, площею 4,7275 га, кадастровий номер :00:005:0066, площею 6,038 га, кадастровий номер :00:001:0091, площею 26,5258 га, кадастровий номер :00:004:0137, площею 3,388 га, кадастровий номер :00:004:0139, площею 23,4211 га, кадастровий номер :00:004:0140, площею 13,5478 га, кадастровий номер :00:004:0141, площею 30,0067 га, кадастровий номер :00:007:0158, площею 9,1504 га, кадастровий номер :00:007:0159, площею 17,615 га, кадастровий номер :00:007:0160, площею 44,1638 га, кадастровий номер :00:007:0161, площею 1,8483 га, кадастровий номер :00:007:0162, площею 8,2026 га, кадастровий номер :00:002:0215, площею 57,1108 га, кадастровий номер :01:001:0305, площею 4,4172 га, кадастровий номер :01:001:0306 площею 3,2534 га, кадастровий номер :01:001:0307, площею 2,2242 га.

В обґрунтування вказаної вимоги заявник зазначає, що на підставі виданого йому Державного акта на право постійного користування землею, серія та номер: ПА №00026 від 29.12.1994 та відомостей з ДЗК, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за АТЗТ "ВІЛЬХОВАТСЬКЕ" право постійного користування земельними ділянками на території Полтавської області, Кобеляцького району, Вільховатської сільської ради:

- кадастровий номер :00:015:0004, площею 27,0041 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53392197 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:015:0005, площею 70,278 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53394153 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0015, площею 86,2881 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53390252 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :05:001:0028, площею 53,1906 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53377453 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:005:0065, площею 4,7275 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53384099 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:005:0066, площею 6,038 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53390176 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:001:0091, площею 26,5258 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53377311 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:004:0137, площею 3,388 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53383037 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:004:0139, площею 23,4211 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень N953383436 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:004:0140, площею 13,5478 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53383801 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:004:0141, площею 30,0067 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень N953383037 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0158, площею 9,1504 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53390337 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0159, площею 17,615 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53390457 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0160, площею 44,1638 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53390657 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0161, площею 1,8483 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53382810 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:007:0162, площею 8,2026 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53382564 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :00:002:0215, площею 57,1108 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53377142 від 30.07.2020 року);

- кадастровий номер :01:001:0305, площею 4,4172 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53394414 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :01:001:0306 площею 3,2534 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53394612 від 31.07.2020 року);

- кадастровий номер :01:001:0307, площею 2,2242 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №53394939 від 31.07.2020 року).

Однак наказом Міністерства юстиції України від 03.08.2021 року № 2726/5 «Про задоволення скарги» вирішено:

1. Скаргу Вільховатської сільської ради від 21.09.2020 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 30.07.2020 №№ 53377311, 53376880, 53383037, 53383801, 53383436, 53377142, 53382810, 53382564, 53377453, 53384099 та від 31.07.2020 №№ 53390337, 53390252, 53390457, 53390657, 53392197, 53394153, 53394612,53394939,53394414, 53390176, прийняті держаним реєстратором Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлією Миколаївною

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

Підстава: висновок Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства Юстиції віл 07.07.2021 року за результатами розгляду скарги Вільховатської сільської ради віл 21.09.2020 №359, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.09.2020 за №11838-32-20.

Ознайомившись з указаним наказом, заявник вважає його прийнятим внаслідок недотримання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 11501), внаслідок чого було порушено право постійного користування позивача.

АТЗТ "ВІЛЬХОВАТСЬКЕ" відомо, що на моменту звернення з вказаною заявою, спірний наказ Міністерства юстиції України не виконаний.

За твердженнями заявника, оскільки предметом позову у даній справі є вимоги АТЗТ "ВІЛЬХОВАТСЬКЕ" про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України про задоволення скарги Вільховатської сільської ради щодо скасування рішень державного реєстратора про внесення відомостей відносно права постійного користування АТЗТ "ВІЛЬХОВАТСЬКЕ" земельними ділянками, то вчинення реєстраційних дій стосовно спірних земельних ділянок під час розгляду справи істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом до суду, виходячи з того, що предметом спору між сторонами є вимога проскасування наказу Міністерства юстиції України.

Відтак, необхідно просити суд заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (окрім вчинення реєстраційних дій, необхідних для виконання судового рішення у даній справі) стосовно спірних земельних ділянок.

У разі невжиття заходів до забезпечення позову існують реальні ризики та наміри щодо зміни стану майнових прав позивача, який існував на час звернення до суду зпозовом, тому вжиті заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

За змістом статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову застосовується судом, зокрема, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Частиною першою ст. 137 ГПК Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з положень ст. 136, 137 Господарського процесуального України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Такі правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що в даному випадку суть заходів забезпечення позову фактично направлена на уникнення виконання наказу Міністерства юстиції України.

Відповідно до визначення статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно, скасування державної реєстрації речового права не припиняє існування цього цивільного права, проте створює ситуацію довготривалої невизначеності.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/508/18 від 09.11.2018).

Відповідно до частин. 1, 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що заявник належним чином обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що вказані заявником заходи забезпечення позову у даному випадку будуть належними, співмірними та адекватними заходами, а невжиття таких заходів матиме набагато більше негативних наслідків для позивача як користувача земельних ділянок у порівнянні із тими наслідками, які настануть для відповідачів у справі.

Керуючись статтями 136-137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (окрім вчинення реєстраційних дій, необхідних для виконання судового рішення у даній справі) стосовно земельних ділянок на території Полтавської області, Кобеляцького району, Вільховатської сільської ради: кадастровий номер :00:015:0004, площею 27,0041 га, кадастровий номер :00:015:0005, площею 70,278 га, кадастровий номер :00:007:0015, площею 86,2881 га, кадастровий номер :05:001:0028, площею 53,1906 га, кадастровий номер :00:005:0065, площею 4,7275 га, кадастровий номер :00:005:0066, площею 6,038 га, кадастровий номер :00:001:0091, площею 26,5258 га, кадастровий номер :00:004:0137, площею 3,388 га, кадастровий номер :00:004:0139, площею 23,4211 га, кадастровий номер :00:004:0140, площею 13,5478 га, кадастровий номер :00:004:0141, площею 30,0067 га, кадастровий номер :00:007:0158, площею 9,1504 га, кадастровий номер :00:007:0159, площею 17,615 га, кадастровий номер :00:007:0160, площею 44,1638 га, кадастровий номер :00:007:0161, площею 1,8483 га, кадастровий номер :00:007:0162, площею 8,2026 га, кадастровий номер :00:002:0215, площею 57,1108 га, кадастровий номер :01:001:0305, площею 4,4172 га, кадастровий номер :01:001:0306 площею 3,2534 га, кадастровий номер :01:001:0307, площею 2,2242 га.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 18.10.2022 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути пред`явлення до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 18.10.2025.

Стягувачем за цією ухвалою є Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське» (с. Вільховатка, Кобеляцький р-н, Полтавська обл., 39272, ідентифікаційний код 03771181)

Боржниками за цією ухвалою є Кобеляцька міська рада (вул. Касьяна, 29, м. Кобеляки, Полтавський р-н, Полтавська обл., 39200, ідентифікаційний код 21051562) та Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622).

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, визначені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Тамара Юріївна Трофименко