ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. Справа №914/3213/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорема Вест» від 10.08.2022 м. Дубно

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 (повний текст рішення складено 08.07.22, суддя Бортник О.Ю.)

у справі № 914/3213/21

за позовом Заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорема Вест», м. Дубно

про стягнення 1230600 грн. збитків

за участю представників:

прокурор Рогожнікова Н.Б.

від позивача Жуган І. О.

від відповідача не з`явились,

27 жовтня 2021 Заступник керівника Львівської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорема Вест» 1230600 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав взяті на себе за договором про відповідальне зберігання № 16/4 від 12.02.2016 р. зобов`язання, чим завдав державі збитки в розмірі 1230600 грн., внаслідок втрати переданого за цим договором на зберігання державного майна крана грейферного та крана-балки по 2 одиниці кожного. Розмір збитків визначений у відповідному висновку, який затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях № 01699 від 25.06.2021.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 у справі №914/3213/21 позовні вимоги Заступника керівника Львівської обласної прокуратури, м. Львів за позовом, який подано в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях задоволено; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорема Вест» на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях стягнуто 1230600 грн. (без ПДВ) збитків, нанесених державі внаслідок втрати державного майна; за рахунок ТзОВ «Зорема Вест» Львівській обласній прокуратурі відшкодовано 18459 грн. судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з наступного:

- між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області, правонаступником якого є позивач, та відповідачем 12.02.2016 було укладено договір про відповідальне безоплатне зберігання за № 16/4, на виконання умов якого позивач, на підставі акта приймання-передачі від 12.02.2016, передав відповідачу на відповідальне безоплатне зберігання дві одиниці кранів грейферних та дві одиниці кранів-балка;

- за повідомленням ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про викрадення основних засобів, які перебували на зберіганні відповідача, 28.01.2021 позивач, відповідним актом, затвердженим начальником РВ ФДМУ по Львівській області, встановив відсутність вказаних кранів;

- враховуючи виявлену відсутність майна у місці його зберігання, позивач затвердив висновок про розмір збитків, нанесених державі, що становить 1230600 грн. без ПДВ;

- на підставі поданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідач зберігав майно в неналежних умовах, за яких сторонні особи та працівники ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» мали до нього вільний доступ (місце зберігання майна не було обгороджене);

- з огляду на сукупність встановлених фактів суд дійшов до висновку, що відповідач порушив взяті на себе на підставі п.п. 1.1., 1.3., 2.7., 2.12. договору № 16/4 зобов`язання, а також порушив вимоги ст .ст. 936, 942 та 943 ЦК України і не виконав свого обов`язку із утримання майна в належному стані, збереження речей, переданих на зберігання, не виконував цього обов`язку особисто, а також порушив вимоги п.п. 2.9. та 4.2. договору № 16/4 та приписів ст. 951 ЦК України в частині обов`язку зберігача відшкодувати поклажедавцеві збитки, завдані втратою речі - у розмірі її вартості. Вказані обставини свідчать про наявність протиправної поведінки відповідача, яка полягала у порушенні ним взятих на себе зобов`язань із зберігання майна держави, що спричинила втрату ним державного майна вартістю 1230600 грн. Наведені обставини підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними такою поведінкою збитками держави, відтак вказані збитки у розмірі 1230600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави в особі позивача;

- у зв`язку з відсутністю грошових коштів на сплату судового збору, позивач не здійснював захист інтересів держави в судовому порядку про стягнення з відповідача збитків, що слугувало підставою для звернення прокуратури до суду з даним позовом;

- щодо підсудності справи Господарському суду Львівської області, то згідно з частинами 1 та 8 ст. 29 ГПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ГПК України.

Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що має місце не з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, з покликанням на таке:

- на переконання скаржника, висновок про розмір збитків та наказ Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, закарпатській та Волинській областях № 01699 від 25.06.2021 не є належними та допустимими доказами розміру завданих державі збитків;

- апелянт вважає, що судом не надано належної правової оцінки підставам звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях;

- помилковим є висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не виконав свого обов`язку із утримання майна в належному стані, оскільки жодні докази в справі не свідчать про те, що зберігач не виконував свого обов`язку особисто та передав майно іншій особі ПрАТ «СГХП «Полімінерал»;

- відповідач вважає недоведеним склад правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про протиправність його поведінки, його зв`язок із заподіювачем збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками;

- крім цього, в своїй апеляційній скарзі апелянт клопоче перед судом про залучення до участі у справі ПрАТ «СГХП «Полімінерал» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду Львівська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи апелянта, з огляду на наступне:

- підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна у даній справі є ненадходження коштів до бюджету в розмірі суми збитків, внаслідок втрати майна, що спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує невиконанням державних програм, які фінансуються з цього бюджету;

- прокурор зазначає, що саме на відповідача, відповідно до умов договору, було покладено обов`язок вжиття усіх заходів задля забезпечення схоронності речі, переданої на зберігання. В силу приписів ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Серед іншого, прокурор зазначає, що до категорії випадкового належить, зокрема, порушення зобов`язання, що спричинене зловмисними діями злочинців, якщо боржник при цьому виявив належну дбайливість при виконанні зобов`язання. Відповідач стверджує, що викрадення відбулося шляхом вільного доступу до майна невстановленою особою в ніч з 04.11.220 на 05.11.2020, відтак з наведеного вбачається, що відповідачем не було вжито усіх заходів для забезпечення зобов`язань за договором щодо зберігання речей. Тому, крадіжка не є обставиною, яку неможливо попередити своїми заходами;

- розмір збитків завданих відповідачем державі, визначений позивачем відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою кабінету Міністрів України від 10.12.2003 за № 1891 та відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 22.01.1996 за № 116;

- щодо залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «СГХП «Полімінерал» прокурор заперечує проти задоволення такого, оскільки рішення суду щодо стягнення збитків за умовами договору між позивачем та відповідачем не стосується ПрАТ СГХП «Полімінерал», так як останнє не є стороною договору зберігання. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не подані докази щодо будь-яких договірних відносин ПрАТ СГХП «Полімінерал» з ТЗОВ «Зорема Вест», що стосуються майна, переданого Регіональним відділенням Фонду державного майна на зберігання.

Позивач, також, подав суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з такого:

- враховуючи ту обставину, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях самостійно не вживало заходів щодо стягнення заборгованості до державного бюджету шляхом подачі позову, у зв`язку із відсутністю достатніх коштів на сплату судового збору, а прокурор після виявлених порушень повідомив позивача про намір звернення з відповідним позовом, аргументи прокурора про наявність у нього підстав для звернення до суду з метою захисту прав та законом охоронюваних інтересів держави в особі регіонального відділення є обґрунтованими;

- обґрунтовуючи відсутність вини у порушенні зобов`язання зберігати передане за договором майно, відповідач покликається на викрадення крана грейферного та кран-балки в кількості по дві одиниці невстановленою особою в ніч з 04.11.2020 на 05.11.2020, при цьому, не заперечуючи факту викрадення шляхом вільного доступу сторонніх осіб до такого майна. Сама по собі можливість вільного доступу сторонніх осіб до майна, яке передане відповідачу за договором відповідального безоплатного зберігання, свідчить про невжиття відповідачем заходів щодо збереження такого майна, а також про байдуже ставлення зберігача до можливих негативних наслідків спричинених такою його бездіяльністю як сторони у зобов`язанні;

- позивач вважає доводи апелянта про порушення процедури виконання оцінки (складання звіту) зокрема, застосування методичних підходів, визначення фізичного зносу, обстеження об`єкта оцінки, тощо безпідставними, оскільки відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена виключна форма розгляду звіту про оцінку майна на предмет відповідності методологічним вимогам та висловлення зауважень щодо помилок і недоліків при його складанні шляхом підготовки рецензії.

Процесуальний хід розгляду справи відображений ухвалах Західного апеляційного господарського суду від 16.08.2022, від 29.08.2022 та від 08.09.2022.

В дане судове засідання прибули представник позивача та прокурор, які підтримали свої заперечення на апеляційну скаргу та просили оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «Зорема Вест» - без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орган управління), правонаступником якого є позивач, та ТОВ «Зорема Вест» (зберігач) 12 лютого 2016 було укладено договір № 16/4 про відповідальне безоплатне зберігання державного майна, відповідно до умов якого, зберігач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання державне майно, перелік якого визначений додатком № 1 до договору, та зобов`язався обліковувати та утримувати вказане майно в належному стані до прийняття органом управління відповідних рішень, а також повернути його в схоронності та в установлений цим договором строк, який, у відповідності до п. 3.1 договору, становить 10 років з дня його підписання (том справи І, а.с. 14-19).

Відповідно до п. 1.1 договору майно, перелік якого відображений у додатку до договору № 1, передається по акту приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання умов цього договору позивач передав відповідачу на відповідальне безоплатне зберігання дві одиниці кранів грейферних та дві одиниці кранів-балка по акту приймання-передачі від 12 лютого 2016 р., де у пунктах 127-130 йдеться про передачу спірних кранів з інвентарними номерами 42081, 42082, 42084 та 42085 (том справи І, а.с. 20-22).

Статтею 938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну (ст.942 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2020 р. ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» повідомило позивача листом за вих. № 492 (том справи І. а.с. 35) про те, що викрадено основні засоби: кран грейферний, 2 од. (інв. №№ 42081, 42082), кран-балка, 2 од. (інв. №№ 42084, 42085), які перебувають на зберіганні відповідача, у єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано номер кримінального провадження 0000334. (том справи І, а.с. 36).

Позивач 28 січня 2021 р. встановив відсутність вказаних кранів, які були передані на зберігання відповідачу на підставі договору № 16/4, що підтверджується відповідним актом, який затверджено начальником РВ ФДМУ по Львівській області (том справи І, а.с. 37).

Враховуючи виявлену відсутність майна у місці його зберігання, позивач 23.02.2021 р. прийняв наказ № 00509 (том справи І, а.с. 38) про компенсацію збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, а 25.06.2021 р. своїм наказом № 01699 (том справи І, а.с. 39) затвердив висновок про розмір збитків, нанесених державі. Відповідно до цього висновку (том справи І, а.с. 39, на звороті) та звіту про оцінку розміру збитків (том справи І, а.с. 40-71) розмір збитків, завданих державі внаслідок втрати кранів грейферних (2 од., інв. №№ 42081, 42082), кран-балки (2 од., інв. №№ 42084, 42085), становить 1230600 грн. без ПДВ.

30 червня 2021 позивач звернувся до відповідача з листом № 1113-03605 (том справи І, а.с. 72), в якому просив у 14 - денний термін відшкодувати йому 1230600 грн. без ПДВ збитків, заподіяних втратою вищезазначеного майна, та вказував банківські реквізити, на які слід перераховувати грошові кошти. Проте, цей лист відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (том справи І, а.с. 36. 145) підтверджується та обставина, що 05.11.2020 р. о 16:30 год. зареєстровано кримінальне провадження за письмовою заявою громадянина ОСОБА_1 про те, що «в ніч з 04.11.2020 р. на 05.11.2020 р. невстановлена особа, перебуваючи на території підприємства ПРАТ «СГХП Полімінерал» в м. Стебник, по вул. Дрогобицькій, 127, шляхом вільного доступу, таємно викрала дві металеві стойки з балки № 28-30, чим спричинила матеріальну шкоду в сумі 12000 грн.».

Відповідно до рапорта від 05.11.2020 р. інспектора СРПП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області (том справи І, а.с. 146-147) 05.11.2020 р. о 07:48:00 год. зі служби 102 надійшло повідомлення, зроблене заявником - громадянином ОСОБА_2 про те, що «…протягом ночі на заводі полімінерал вкрали стойки, відеоспостереження наявне на прохідній. Проникли шляхом вільного доступу. Вартість вкраденого повідомити не може. Очікує працівників поліції». У цьому рапорті також йдеться про те, що територія заводу, де як стверджує відповідач, зберігалось державне майно, була необгородженою.

З наявних у матеріалах справи додаткових пояснень від 27.11.2020 р. (том справи І, а.с. 149) вбачається, що 27.11.2020 р. ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» повідомило Головне управління Національної поліції у Львівській області про те, що під час додаткового обстеження 06.11.2020 р. дренажного складу ДзКР-2 службою охорони підприємства та інженером по будівлях встановлено факт відсутності крана грейферного (2 шт); кран-балка (2 шт.).

Відповідно до ст. 943 ЦК України зберігач має право передати річ на зберігання іншій особі у разі, якщо він вимушений це зробити в інтересах поклажодавця і не має можливості отримати його згоду. Про передання речі на зберігання іншій особі зберігач зобов`язаний своєчасно повідомити поклажодавця. У разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання.

Статтями 950 та 951 ЦК України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Такі загальні підстави закріплено у Цивільному кодексі України, зокрема, ст. 610 кодексу визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відшкодування збитків та моральної шкоди (с. 611 ЦК України).

Норми ст. 614 ЦК України передбачають, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Долучені відповідачем до матеріалів справи повідомлення про викрадення державного майна невстановленими особами та докази реєстрації в зв`язку із цими обставинами кримінального провадження не підтверджують факту відсутності вини відповідача у втраті майна, вони не встановлюють винних у втраті державного майна осіб. Ці докази спростовують факт належного виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань і підтверджують ту обставину, що майно зберігалось в умовах, за яких сторонні особи та працівники ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» мали до нього вільний доступ (місце зберігання майна не було обгороджене). У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у працівників ПрАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» правових підстав для вільного доступу до державного майна, переданого на зберігання відповідачу. Крім цього, як вбачається з наявних у справі доказів, саме ця юридична особа, а не відповідач, 27.11.2020 р. додатковими поясненнями інформувала правоохоронні органи про факт виявлення відсутності державного майна, переданого на зберігання ТзОВ «Зорема Вест».

Отже, наведені обставини підтверджують той факт, що відповідач порушив взяті на себе на підставі п.п. 1.1., 1.3., 2.7., 2.12. договору № 16/4 зобов`язання, а також порушив вимоги ст .ст. 936, 942 та 943 ЦК України і не виконав свого обов`язку із утримання майна в належному стані, збереження речей, переданих на зберігання, не виконував цього обов`язку особисто, а також порушив вимоги п.п. 2.9. та 4.2. договору № 16/4 та приписів ст. 951 ЦК України в частині обов`язку зберігача відшкодувати поклажедавцеві збитки, завдані втратою речі - у розмірі її вартості. Вказані обставини свідчать про наявність протиправної поведінки відповідача, яка полягала у порушенні ним взятих на себе зобов`язань із зберігання майна держави. Ця поведінка відповідача спричинила втрату ним державного майна вартістю 1230600 грн.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказані обставини в сукупності підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними такою поведінкою збитками держави, відтак збитки держави у розмірі 1230600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави в особі позивача.

Аргументи апелянта щодо неналежності поданих прокурором доказів на підтвердження завданих державі збитків відхиляються судовою колегією з огляду на таке:

Згідно з ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 81 та 82 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1896, встановлено, що її положення застосовуються для визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі в особі державних органів, державних підприємств; територіальній громаді в особі органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, у разі необхідності обґрунтування наявності або установлення факту розкрадання, нестачі, знищення, псування майна.

Визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки, а у разі коли державний орган є замовником проведення такої оцінки, виконавець оцінки обирається на конкурсних засадах в порядку, встановленому Фондом державного майна України.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься завірена копія рецензії на звіт про оцінку майна від 17.01.2018 р. (том справи І, а.с. 71 - 71-1). Відповідачем не подано суду доказів, які б свідчили про те, що особа рецензента та сама рецензія не відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) оцінювачем, який працює в органі державної влади, на запити органів державної влади або у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків допускається ст. 13 згаданого вище Закону.

Згідно з висновком рецензента, оцінка нанесених державі збитків проведена без порушення кваліфікаційних вимог, що визначаються законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність; вид вартості (база оцінки) вибраний згідно з метою проведення оцінки - ринкова вартість, суб`єктом оціночної діяльності у процесі складання висновків визначено ринкову вартість, що відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; обсяг зібраної та проаналізованої інформації достатній для здійснення оцінки; під час проведення оцінки, результати якої викладені у звіті про оцінку майна, що був об`єктом рецензування, методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано відповідно до вимог Національних стандартів № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 та від 28.10.2004 № 1442; звіт класифікується за ознакою абз. 3 п. 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Отже, судова колегія констатує, що розмір збитків, завданих державі втратою державного майна, визначений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо звернення прокуратури в інтересах держави в особі позивача з позовом до суду у справі, то посилання прокурора на ту обставину, що позивач не здійснював захист інтересів держави шляхом звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача збитків в зв`язку з відсутністю грошових коштів на сплату судового збору, підтверджується наявними у справі листами позивача від 07.09.2021 р. № 10-12-04820 та від 30.09.2021 р. № 10-13-05261.

Щодо підсудності справи Господарському суду Львівської області, то згідно з частинами 1 та 8 ст. 29 ГПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ГПК України.

Клопотання апелянта про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «СГХП «Полімінерал» відхиляється судом з огляду на те, що ПрАТ «СГХП «Полімінерал» не є стороною спірного договору відповідального зберігання, а судові рішення в даній справі жодним чином не зачіпають прав та інтересів ПрАТ «СГХП «Полімінерал».

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 у справі №914/3213/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорема Вест» без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 31.10.2022.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік