ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 910/13803/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Козир Т.П.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання 06.09.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу)

у справі №910/13803/21 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1) Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2) Київська міська рада

про стягнення 878 672 грн

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про стягнення 878 672 грн у вигляді компенсації залишкової вартості майна відповідно до пункту 3.3 рішення Київської міської ради ІІІ сесії VI скликання від 02.04.2009 № 159/1215 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» на демонтаж майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління Оболонського району».

18.11.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» надійшов деталь опис робіт (наданих послуг).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі № 910/13803/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва компенсацію залишкової вартості майна в розмірі 878672 грн., а також 13180,08 грн. витрат зі сплати судового збору.

13.12.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» надійшов деталь опис робіт (наданих послуг) відповідно до якого загальна сума витрат на правову допомогу складає 13 000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» 01.02.2022 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі №910/13803/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі №910/13803/21 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі №910/13803/21 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про стягнення 878 672 грн у вигляді компенсації залишкової вартості майна відповідно до пункту 3.3 рішення Київської міської ради ІІІ сесії VI скликання від 02.04.2009 №159/1215 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» на демонтаж майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління Оболонського району» відмовлено.

25.07.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» надійшло клопотання про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 13000 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Козир Т.П., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат та призначено до розгляду на 06.09.2022; роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції заперечення (пояснення, міркування) на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

24.08.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло заперечення на заяву відповідача про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).

05.09.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» надійшло клопотання про розгляд заяви щодо прийняття додаткової постанови за відсутності його представника.

У судове засідання 06.09.2022 з`явився представник позивача.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання 06.09.2022 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Треті особи про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що представник відповідача просив розглядати заяву за його відсутності, а неявка представників третіх осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе розглянути заяву у даному судовому засіданні з винесенням додаткової постанови.

У судовому засіданні представник позивача надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у заяві відповідача про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткової постанови, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, колегія суддів встановила наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 13000 грн заявник надав копію детального опису від 13.12.2021 до якого долучив: копію договору про надання професійної правової допомоги від 30.01.2020; копію додаткової угоди №1 від 15.09.2021, копію акту приймання - передачі послуг №1 від 09.12.2021 та докази направлення вказаного детального опису іншим учасникам справи.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Враховуючи наведене, відповідачем, згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому вказаних послуг у суді першої інстанцій.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Колегія суддів зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

В свою чергу, 24.08.2022 позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву (заперечення), у якій останній просить відмовити в задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат, посилаючись на:

- не подання відповідачем разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи;

- не направлення відповідачем доказів витрат на правову допомогу позивачу у справі;

- відсутність платіжних доручень, які підтверджують фактично понесені витрати клієнтом на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволені заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Як вже зазначалось, відповідачем було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у якому вказано, що вартість складання відзиву на позовну заяву - 3000 грн (6 год. по 500 грн), та вартість участі у судових засіданнях - 2000 грн за одне судове засідання. Крім того відповідачем зазначено, що докази понесені ним судових витрат будуть подані до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відтак, поданий відповідачем детальний опис робіт можна вважати за попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який подано пізніше, не з першою заявою по суті спору.

Разом з тим, положення ст. 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви, про що прямо свідчить ч. 2 ст. 124 ГПК України, відповідно до якої у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020, №911/2686/18 від 13.02.2020.

Отже, посилання позивача на відсутність у першій заяві по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, не приймаються колегією суддів в якості підстави для відмови у задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат.

Так само відхиляються і посилання позивача на те, що відсутність платіжних доручень, як підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у стягнення судових витрат, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України ). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 923/560/17.

Доводи про не направлення доказів понесення витрат на правову допомогу позивачу у справі є необґрунтованими, оскільки до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 13.12.2021, додані докази направлення детального опису з додатками, зокрема, позивачу у справі (т.1 а.с.231).

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач скористався своїм правом подачі заперечень на заяву про прийняття додаткової; постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), що свідчить про його обізнаність зі змістом даної заяви.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у цій справі в суді першої інстанції у розмірі 13 000 грн, колегія суддів дійшла висновку про покладення вказаних витрат на позивача.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/13803/21 задовольнити та стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» про прийняття додаткової; постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у справі №910/13803/21 задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району» м. Києва (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 15а; ідентифікаційний код 05465258) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлікон-Лтд» (04123, м. Київ, вул. Бестужева, 36А, оф. 11; ідентифікаційний код 24103325) 13000 (тринадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи у суді першої інстанції.

3. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови у справі №910/13803/21 доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/13803/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є невід`ємною складовою основного судового рішення та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано після виходу суддів з відпусток 27.10.2022.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Т.П. Козир

С.Р. Станік