ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" жовтня 2022 р. Справа № 924/697/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до приватного акціонерного товариства "Красилівський цукровий завод", м. Красилів Хмельницької області

про стягнення 91528,23 грн заборгованості,

представники сторін:

позивача: Фліс В.В. - представник згідно ордеру;

відповідача: Оніщук Є.О. - представник згідно ордеру.

ВСТАНОВИВ:

До суду через "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Красилівський цукровий завод" про стягнення 91528,23 грн заборгованості за договорами про надання послуг.

Вказану позовну заяву відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022р. передано для розгляду судді Заверусі С.В.

26.09.2022р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Позивач у позові посилається на те, що за умовами договору про відступлення права вимоги від 02.09.2022р. фізична особа-підприємець Скутельник С.О. передала, а ОСОБА_1 набув право вимоги до приватного акціонерного товариства "Красилівський цукровий завод" за договорами про надання послуг № 05-08/19 від 05.08.2019р., № 12-08/19 від 12.08.2019р, № 26-08/19 від 26.08.2019р., № 30-09/19 від 30.09.2019р. в сумі 62886,17 грн основного боргу, 23178,26 грн інфляційних втрат, 5463,80 грн 3% річних.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд закриває провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 546 ЦК України "Види забезпечення виконання зобов`язання" встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

З огляду на викладене, відступлення права вимоги (цесії) не належить до правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

В даному випадку фізична особа ОСОБА_1 не може бути стороною у господарській справі, оскільки є фізичною особою.

Крім того, судом зауважується, що, зробивши висновок про те, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарськими, позивач не врахував, що предметом спору є вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Красилівський цукровий завод" про стягнення грошових коштів у розмірі 91528,23 грн за договорами про надання послуг № 05-08/19 від 05.08.2019р., № 12-08/19 від 12.08.2019р, № 26-08/19 від 26.08.2019р., № 30-09/19 від 30.09.2019р., укладених між фізичною особою-підприємцем Скутельник С.О. та приватним акціонерним товариством "Красилівський цукровий завод", за якими ОСОБА_1 набув право вимоги на підставі укладеного з фізичною особою-підприємцем Скутельник С.О. договору про відступлення права вимоги.

Тобто, звернувшись із цим позовом до відповідача, фізична особа заявила вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги, стороною якого відповідач не є. У даному випадку позовні вимоги спрямовано на захист фізичною особою її майнових прав, які їй було відступлено фізичною особою-підприємцем - контрагентом відповідача за цивільно-правовим договором (договором відступлення права вимоги).

Отже, між позивачем і відповідачем відсутні господарські відносини

При цьому набуття фізичною особою права вимоги сплати боргу за договорами про надання послуг, укладеними між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, не змінює суті правовідносин між сторонами спору як таких, що виникли з договору відступлення права вимоги та є цивільно-правовими. Зважаючи на характер спірних правовідносин, цей спір підвідомчий судам цивільної юрисдикції.

При визначенні юрисдикційності спору у цій справі варто застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 27.03.2019р. у справі № 757/39672/17-ц про те, що позовні вимоги фізичної особи про стягнення грошових коштів, які ґрунтуються на цивільно-правових угодах, мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів ґрунтуються на цивільно-правовій угоді (договорі про відступлення права вимоги від 02.09.2022р.), відтак спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Суд зазначає, що стаття 231 ГПК України містить вичерпний перелік підстав, з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 231 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд даного спору віднесено до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Суд роз`яснює сторонам, що положеннями ч.ч. 3, 4, 5 ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Окрім того, представником відповідача подано клопотання від 07.10.2022р., у якому просить суд витребувати у позивача оригінали доданих до позовної заяви доказів, а саме: договору № 05-08/19 про надання послуг від 05.08.2019р. та акта № 23-09/19 прийому виконаних робіт за 23.09.2019р.; договору № 12-08/19 про надання послуг від 12.08.2019р. та акта № 17-09/19 прийому виконаних робіт за 17.09.2019р.; договору № 26-08/19 про надання послуг від 26.08.2019р. та акта № 17-09/19 прийому виконаних робіт за 17.09.2019р.; договору № 30-08/19 про надання послуг від 30.09.2019р. та акта № 11-10/19 прийому виконаних робіт за 11.10.2019р.

Дослідивши подане клопотання про витребування доказів, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання, оскільки всупереч п. 4 ч. 2 ст. 81 ГПК України, заявником не зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно (зокрема, звернення до попереднього керівника ПрАТ "Красилівський цукровий завод", який, як стверджує відповідач, підписував вищевказані договори та акти), докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, як і не наведено переконливих підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.

Керуючись приписами ст.ст. 185, 231, 234, 235 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 924/697/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 1 прим.:

1 - до справи;

Електронні адреси:

представника позивача -

відповідача -