ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа№ 911/794/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 04.10.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020

у справі № 911/794/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до 1. ОСОБА_1 ,

2. Фізичної особи - підприємця Давиденка Олександра Миколайовича

про стягнення 104947,91 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Давиденко Олександра Миколайовича (як позичальника за кредитним договором № K5PALON06880 від 22.08.2016) та ОСОБА_1 (як поручителя за зобов`язаннями фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича за кредитним договором №K5PALON06880 від 22.08.2016) про солідарне стягнення грошових коштів у розмірі 104947,91 грн, з яких: 20847,16 грн. заборгованість за кредитом, 880,44 грн. заборгованість за відсотками; 83220,31 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та неналежне виконання поручителем зобов`язань за договором поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі №911/794/20 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 20847 (двадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн. 16 коп. основного боргу, 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 44 коп. заборгованість по процентам та 31601 (тридцять одну тисячу шістсот одну) грн. 50 коп. пені. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 399 (триста дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 399 (триста дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором, яке забезпечене порукою, не виконано. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивачем, при здійсненні розрахунку пені не враховано обмеження щодо розміру пені, яке встановлене ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», що призвело до надмірного та помилкового нарахування пені. Так, за розрахунком суду обґрунтованим розміром пені на основний борг (тіло кредиту) є 31601,50 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити; вирішити питання розподілу судових витрат.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник заперечує факт укладення з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016. При цьому, скаржник звертає увагу на те, що на витребуваній ОСОБА_1 у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відсканованої копії договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016 та на копії договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016, наявній в матеріалах справи (яка додана позивачем до позовної заяви) вбачається відмінність підписів ОСОБА_1

05.01.2021 через канцелярію суду від скаржника надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої відповідачем запропоновано поставити наступне питання:- Чи виконаний підпис в оригіналі договору поруки від 22.08.2016 від імені ОСОБА_1 в якості поручителя особисто, чи іншою особою?

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі №911/794/20; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі №911/794/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; призначено розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 призначено у справі №911/794/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_1 , з подальшим розподілом судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України. Провадження у справі №911/794/20 зупинено на час проведення експертизи.

07.10.2021 від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист від 14.09.2021 вих. №29116/29117/21-32 про надання необхідних матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи, а саме: оригінал досліджуваного документа: договір поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, оскільки згідно п. 1.1 Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 №53/5 та зареєстрованих в Мін`юсті України 03.11.1998 за №705/3145 (зі змінами та доповненнями) "Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів" надаються оригінали документів; достовірні вільні зразки підпису ОСОБА_1 , які можуть знаходитися в оригіналах документів (заява на видачу паспорта Форма №1, договори, доручення, заяви, листи, посвідчення, квитанції, страхові та нотаріально посвідчені документи, тощо), у тому числі наближені за часом виконання до досліджуваних документів (2013-2019 роки).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 поновлено провадження у справі №911/794/20; призначено до розгляду клопотання судового експерта; зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 , ФОП Давиденка Олександра Миколайовича надати суду до 21.10.2021 наступні документи: оригінал досліджуваного документа: договір поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, достовірні вільні зразки підпису ОСОБА_1 , які можуть знаходитися в оригіналах документів (заява на видачу паспорта Форма №1, договори, доручення, заяви, листи, посвідчення, квитанції, страхові та нотаріально посвідчені документи, тощо), у тому числі наближені за часом виконання до досліджуваних документів (2013-2019 роки).

21.10.2021 через канцелярію суду від ОСОБА_1 , на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів документів, які оформлені у 2018 р., а саме: трудовий договір від 10.05.2018, договір оренди житлової площі від 31.03.2018, декларація №0000-ЕТ53-1427 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, яка датована 06.06.2018. Також, 05.11.2021 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшли докази оплати вартості експертизи.

Позивачем не виконано вимог, викладених в ухвалі суду від 13.10.2021 про надання суду документів, необхідних для проведення судової експертизи.

25.01.2022 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких повідомлено про відсутність в АТ КБ "Приватбанк" оригіналу договору поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 задоволено клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи та здійснення оплати вартості експертизи, призначеної у справі №911/794/20, зупинено апеляційне провадження у справі №911/794/20 до закінчення проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №911/794/20.

В травні 2022 року до від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про неможливість надати висновок експерта через ненадання експертам оригіналу досліджуваного документа: договір поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та через недостатність кількості порівняльного матеріалу.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню, виходячи з наступного.

22.08.2016 між позивачем (далі - банк) та відповідачем-1 (далі - позичальник) був укладений кредитний договір №K5PALON06880, відповідно до п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, на термін та на умовах, передбачених п.п.А.2, А.2.1, А3, А.6, А.7, А.9, А.10, А.11, А.12 цього Договору, а позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит та сплатити проценти у встановлені цим Договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно цього договору в повному обсязі

Відповідно до п. А.2 кредитного договору ліміт цього кредитного договору складає 45354,46 грн.

За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 32% річних (п. А.6 кредитного договору).

Відповідно до п.п. 4.8. кредитного договору, нарахування процентів по кредиту здійснюється у дату сплати процентів. При цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з кількості днів у році - 360 днів. День сплати в часовий інтервал розрахунку процентів не враховується.

У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії НБУ.

У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та Позичальник має відкриті у банку поточні рахунки, Позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених п.п. 2.4.4, 2.4.5. цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день.

Пунктами А.3 та А.8 кредитного договору передбачено, що термін повернення кредиту та дата сплати процентів визначаються графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до цього договору).

Згідно з вищевказаним графіком зменшення поточного ліміту кінцевою датою повернення кредиту визначено 30.11.2016.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2 цього договору, винагороди передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4,6 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А у випадку реалізаціє банком права, передбаченого п. A.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору, від суми заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. Сторони узгодили, що розмір пені, зазначеної в цьому пункті, може бути на розсуд банку зменшений.

Відповідно до п. А.3 кредитного договору згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту понад 30 днів: датою погашення заборгованості є 31-ий день; вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-ий день), рахується простроченою.

У відповідності до п. А.7 кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,178% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються.

Як зазначено в позовній заяві, банком виконано свої зобов`язання належним чином шляхом надання позичальнику кредиту, що підтверджується випискою з рахунку позичальника.

Однак, позичальник заборгованість по кредиту не погасив, внаслідок чого, за твердженнями позивача, у останнього виникла заборгованість, яка складає 20847,16 грн. заборгованості за кредитом, 880,44 грн. заборгованість за відсотками та 83220,31 грн. пені.

Як стверджує позивач, 22.08.2016 між ПАТ КБ "Приватбанк" - правонаступником якого є АК КБ "Приватбанк" (за договором - кредитор) та ОСОБА_1 (за договором - поручитель) укладено Договір поруки № K5PALON06880/DP1 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань позичальника з кредитного договору (п. 1.1. Договору поруки).

Згідно п. 1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію.

Отже, як стверджує позивач, на момент пред`явлення даного позову порука не є припиненою, а тому у зв`язку з неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Давиденком Олександром Миколайовичем кредитного договору K5PALON06880 позивач згідно договору поруки має право вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов`язань за вказаним договором у тому обсязі, що і від ФОП Давиденка Олександра Миколайовича.

Ураховуючи те, що відповідачі у добровільному порядку заборгованість не оплатили позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Предметом позову у справі №911/794/20 є солідарне стягнення з фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича (як позичальника за кредитним договором № K5PALON06880 від 22.08.2016) та ОСОБА_1 (як поручителя за зобов`язаннями фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича за кредитним договором №K5PALON06880 від 22.08.2016) грошових коштів у розмірі 104947,91 грн, з яких: 20847,16 грн. заборгованість за кредитом, 880,44 грн. заборгованість за відсотками; 83220,31 грн. пеня.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 ГК України).

Пунктом першим статті 193 ГК України та статтею 526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 202 ГК України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що банком виконано зобов`язання за кредитним договором належним чином шляхом надання позичальнику кредиту, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку позичальника.

Однак, позичальник заборгованість по кредиту не погасив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2020 становить 20847,16 грн. - заборгованість за кредитом, 880,44 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 31.08.2016 по 21.01.2020.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з позичальника - Фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича заборгованості за кредитом (тіла кредиту) у розмірі 20847,16 грн та процентів у розмірі 880,44 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до умов Кредитного договору, зокрема п.А.7, у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,178% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Таким чином законодавець встановив обмеження щодо розміру пені, тому відповідач у зв`язку з несвоєчасним поверненням кредиту за кредитним договором повинен сплатити пеню у розмірі, що не перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п.6.4 договору сторони передбачили, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п.6.1, 6.2. 6.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем невірно визначено розмір пені, оскільки ним не враховано обмеження щодо розміру пені, визначеного ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а тому за розрахунком суду апеляційної інстанції обґрунтованим розміром пені, за заявлений позивачем період, та таким, що підлягає стягненню з позичальника - Фізичної особи-підприємця Давиденка Олександра Миколайовича, є 31601,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як стверджує позивач, 22.08.2016 між ПАТ КБ "Приватбанк" - правонаступником якого є АК КБ "Приватбанк" (за договором - кредитор) та ОСОБА_1 (за договором - поручитель) укладено Договір поруки № K5PALON06880/DP1 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань позичальника з кредитного договору (п. 1.1. Договору поруки); поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п. 1.2 Договору поруки).

На підтвердження вказаного правочину позивачем надано суду копію Договору поруки № K5PALON06880/DP1 від 22.08.2016.

Апелянт заперечує факт укладення з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016. При цьому, скаржник звертає увагу на те, що на витребуваній ОСОБА_1 у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відсканованої копії договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016 та на копії договору поруки №K5PALON6880/DP від 22.08.2016, наявній в матеріалах справи (яка додана позивачем до позовної заяви) вбачається відмінність підписів ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В письмових поясненнях позивача, наданих суду апеляційної інстанції на виконання ухвали суду, якою витребовувався оригінал договору поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, повідомлено про відсутність в АТ КБ "Приватбанк" оригіналу договору поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016, який укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

З огляду на викладене, враховуючи заперечення ОСОБА_1 щодо укладення з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" договору поруки, з огляду на відсутність оригіналу вищевказаного договору, суд апеляційної інстанції ставить під сумнів відповідність наявних в матеріалах справи копій договорів поруки №К5PALON6880/DP від 22.08.2016 та не бере до уваги такі докази.

Отже, недоведення позивачем обставин наявності між позивачем і відповідачем - ОСОБА_1 правовідносин за договором поруки, та не підтвердження свого права вимоги від відповідача - ОСОБА_1 виконання зобов`язання за кредитним договором, є підставою для відмови в позові в частині стягнення з ОСОБА_1 заявлених до стягнення грошових коштів.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №911/794/20 - скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, із здійсненням перерозподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі №911/794/20 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». В решті рішення залишити без змін.

Резолютивну частину рішення суду викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Давиденко Олександра Миколайовича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 20847 (двадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн. 16 коп. основного боргу, 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 44 коп. заборгованість по процентам та 31601 (тридцять одну тисячу шістсот одну) грн. 50 коп. пені.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Давиденко Олександра Миколайовича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 94 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 3154,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази з зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №911/794/21 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.10.2022р. після виходу суддів Козир Т.П. з відрядження та Кравчук Г.А. з відрядження та відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук