ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"18" жовтня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/597/22
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
В серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЛЯ ПОЛІССЯ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки в сумі 599 209 грн. та судовий збір.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Разом з цим, відповідача повідомлено про дату, час та місце судового засідання належним чином згідно матеріалів справи, а саме відмітки про доставку ухвал суду до особистого електронного кабінету.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Крім того, ухвали суду надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Представник позивача 18.10.2022 року не вийшов на відеозв`язок з невідомих суду причин. Разом з цим, представника позивача попереджно ухвалою суду від 04.10.2022 року, що у відповідності до ч.5 ст.197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами примміщення суду, переривання зв`язку, тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Згідно з ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі сторін.
Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.
Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 13 вересня 2022 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09 вересня 2022 року частково задоволено заяву представника ТОВ «Тайтен Машинері Україна» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року відкладено розгляд справи на 18 жовтня 2022 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
30.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайтен Машинері Україна» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Доля Полісся» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № TMU-186T-21 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю сільськогосподарську техніку (далі - Товар) згідно з умовами оплати, які викладені у п. 2.3 Договору (а.с.45-51). Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.
Згідно п. 1.2 Договору специфікація на Товар наведена у Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору.
Товар постачається на умовах DDP (Інкотермс 2010), адреса: Рівненська обл., Дубровицький р-н, с. Людинь, в строк до 30.04.2021, при умові 30% оплати Товару (п.13. Договору).
Відповідно до п. 2.2 Договору на момент підписання цього Договору загальна вартість Товару становить 738 804,00 грн. Грошовий еквівалент у іноземній валюті становить 22 000,00 євро, який визначено по курсу продажу евро на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) на момент закриття торгів на день, який передував дню підписання Договору і становить 33,582 грн за один євро.
У пункті 2.3. Договору сторони встановили, що протягом терміну дії Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривнях у такому порядку: 2.3.1. платіж у розмірі 221 641,20 грн (6 600,00 євро) - здійснюється Покупцем до 30.04.2021 року; 2.3.2. платіж у розмірі 110 820,60 грн (3 300,00 євро) - здійснюється Покупцем до 30,05.2021 року; 2.3.3. платіж у розмірі 406 342,20 грн (12 100,00 євро) - здійснюється Покупцем до 30.10.2021 року.
Згідно п. 2.4 Договору Покупець зобов`язаний здійснити оплату за цим Договором на підставі рахунків Продавця, які ним виписані з урахуванням п. 2.3. Договору таким чином, що сума у гривнях, що підлягає сплаті Покупцем на виконання ним зобов`язань за пунктом 2.3. Договору, визначається шляхом множення зазначеного в цьому пункті грошового еквівалента в іноземній валюті, на відповідний курс продажу євро на МВРУ на момент закриття торгів, на день, що передує дню фактичного здійснення платежу Покупцем, при цьому, підписання додаткових угод та надсилання повідомлень Покупцю не вимагається.
При передачі Товару обов`язково складається акт приймання-передачі, в якому вказується стан Товару на момент передачі (п.4.4 Договору).
Як встановлено судом, поставлений товар прийнятий Відповідачем у повному обсязі. Заперечень Замовника щодо якості та/або якості поставленого товару на адресу Постачальника не надходило.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 599 209,84 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.
З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Норми права, що підлягають до застосування, мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору поставки в силу статті 11 ЦК України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 ст.179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями ст.525, ч. 1 ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 року "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Оскільки вказана видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За таких обставин, враховуючи, що факт поставки Товару Позивачем на виконання умов Договору купівлі-продажу № TMU-186T-21 від 30.04.2021 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати його повної вартості, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЛЯ ПОЛІССЯ» 599209,84 грн. заборгованості судом визнаються обґрунтованими.
Відповідно до п.7.1 Договору у випадку прострочення термінів оплати (у т.ч. кожного з платежів), встановлених умовами цього Договору Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме в період нарахування пені). Пеня нараховується за весь період прострочення аж до моменту фактичної оплати всієї суми заборгованості. Період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком, визначеним ч.6 ст.232 ГК України.
Згідно п. 7.3 Договору керуючись статтею 259 ЦК України сторони домовилися, що позовна давність по стягненню неустойки (штрафу, пені), відсотків (п. 7.2. Договору) у взаєморозрахунках між Продавцем та Покупцем, встановлюється тривалістю п`ять років.
Враховуючи порушення відповідачем умов виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу № TMU-186T-21 від 30.04.2021 року, позивачем відповідно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 65 177,34 грн. - 19% річних та 77 065,44 грн. суми пені, згідно вказаного позивачем розрахунку.
Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені та 19% річних вважає його обґрунтованим.
Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".
Висновки суду за результатами вирішення спору.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом у повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 8 988,15 грн. покладаються на відповідача у справі.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити в повному обсязі.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2022 року.

Суддя Н.Церковна