ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2022 р. Справа № 924/568/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району

до ФОП Левицької Марії Михайлівни, смт.Ярмолинці, Хмельницького району, Хмельницької області

про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов"язання повернути земельну ділянку

Представники сторін:

Від позивача: Гадзіна М.Ю. - згідно трудового договору від 27.09.2021р. №13;

Дячок В.В. - сільський голова;

Від відповідача: не з"явився;

Від прокуратури: Веселовська О.П. - посвідчення №059945 від 25.02.2021р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району до ФОП Левицької Марії Михайлівни, смт.Ярмолинці, Хмельницького району, Хмельницької області про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов"язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою суду від 15.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позову прокурор посилається на наявність заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 26.06.2006р., що згідно з п. 38 договору є підставою для його розірвання та відповідно повернення земельної ділянки. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 525, 526, 611, 629, 651, 653, 782 ЦК України, ст. ст. 96, 122, 141 Земельного кодексу України, ст. 287 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 13, 15, 21, 24, 31, 32 Закону України "Про оренду землі".

Присутні в судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позову, обґрунтовуючи долученими до матеріалів справи доказами.

Також, головою Розсошанської сільської ради подано суду клопотання про вжиття заходів відносно відповідача та його представника для запобігання зловживання процесуальними правами.

Суд, розглянувши дане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, оскільки вказане клопотання є необґрунтованим та не підтверджене належними доказами.

Представник прокуратури області позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в засідання суду не з"явився.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

29.06.2006р. між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та Левицькою М.М. укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 61,1000 га (кадастровий номер :07:038:0001) в межах населеного пункту с.Михайлівка, Розсошанської сільської ради, Хмельницького (Ярмолинецького) району.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 Договору Левицькій М.М. в оренду передано земельну ділянку (ставок) для риборозведення строком на 40 років.

Згідно п. 31 вказаного Договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Пунктами 7 та 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6721 грн. в рік. Річна орендна плата вноситься помісячно рівними частками.

У подальшому між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та Левицькою М.М. укладено Договір про внесення змін до договору оренди землі № 03 від 29.06.2006р., яким внесено зміни до п. 7 Договору оренди земельної ділянки водного фонду та який викладено в новій редакції, а саме: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 998,00 грн. щомісячно в рівних долях на рахунок Михайлівської сільської ради. Вказаний Договір про внесення змін до договору оренди землі № 03 від 29.06.2006р. зареєстровано Ярмолинецьким районним відділом Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що 20.10.2008р. здійснено запис у Державному реєстрі земель.

Відповідно до п. 31 Договору та в силу пункту «в», ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України на Орендаря покладено обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату. Однак, Орендар покладенні на нього обов`язки належним чином не виконує.

Згідно наданої інформації Розсошанською сільською радою встановлено, що станом на 01.01.2022 за ФОП Левицькою М.М. існувала заборгованість за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:038:0001 в розмірі - 33612,80 грн. в зв`язку з чим, більше як 26 місяців до місцевого бюджету орендна плата за користування земельною ділянкою не надходить. Вказане підтверджується інформацією Розсошанської сільської ради від 08.07.2022р. № 826 та інформацією Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17.06.2022р.№ 4475/5/22-01-24-08.

Враховуючи зазначене, договір оренди земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, укладений 29.06.2006р. між Ярмолинецькою РДА та ФОП Левицькою М.М. підлягає розірванню, а земельна ділянка поверненню на користь Розсошанської сільської ради.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17.06.2022р. № 4475/5/22-01-24-08 встановлено, що ФОП Левицькою М.М. станом на 17.06.2022р. допущено заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної ділянки водного фонду в розмірі 43293,58 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

Частинами третьою - п`ятою статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

З метою встановлення наявності підстав для представництва, Хмельницькою обласною прокуратурою 05.07.2022р. на адресу Розсошанської сільської ради скеровано лист №15/1-234 вих-22 та повідомлено про порушення ФОП Левицькою М.М. під час використання земельної ділянки водного фонду.

Згідно отриманої відповіді, кошти для оплати судового збору у сільській раді відсутні, а тому самостійно звернутися до суду з метою захисту порушених інтересів громади у сільської ради можливості немає.

У листі №826 від 08.07.2022р. зазначено, що Розсошанська сільська рада не заперечує щодо представництва інтересів громади в суді прокуратурою.

З огляду на викладене, Хмельницька обласна прокуратура звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради, оскільки ФОП Левицькою М.М. не виконуються обов`язки, передбачені п. 31 Договору, що створює перешкоди по утворенню та використанню фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень Розсошанської сільської ради та реалізації програм соціально - економічного розвитку громади, адже плата за землю є основним джерелом формування доходу місцевого бюджету.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано повідомлення (від 09.08.2022р.) про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді, про розірвання договору оренди земельної ділянки.

За приписами статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як убачається з матеріалів справи, 29.06.2006р. між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та Левицькою М.М. укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 61,1000 га (кадастровий номер :07:038:0001) в межах населеного пункту с.Михайлівка Розсошанської сільської ради Хмельницького (Ярмолинецького) району.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 Договору Левицькій М.М. в оренду передано земельну ділянку (ставок) для риборозведення строком на 40 років.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, передбачено, що орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 206 Земельного кодексу України зазначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно п. 31 вказаного Договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Пунктами 7 та 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6721 грн. в рік. Річна орендна плата вноситься помісячно рівними частками.

У подальшому між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та Левицькою М.М. укладено Договір про внесення змін до договору оренди землі № 03 від 29.06.2006р., яким внесено зміни до п. 7 Договору оренди земельної ділянки водного фонду та який викладено в новій редакції, а саме: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 998,00 грн. щомісячно в рівних долях на рахунок Михайлівської сільської ради. Вказаний Договір про внесення змін до договору оренди землі № 03 від 29.06.2006р. зареєстровано Ярмолинецьким районним відділом Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що 20.10.2008р. здійснено запис у Державному реєстрі земель.

Відповідно до п. 31 Договору та в силу пункту «в», ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України на Орендаря покладено обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату. Однак, Орендар покладенні на нього обов`язки належним чином не виконує.

Положеннями ст. ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати, а орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.

У ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, серед іншого, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Під систематичною несплатою орендної плати, відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України, слід розуміти невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Систематичність передбачає два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 904/23/18, постанови Верховного Суду України від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі № 6-977цс16).

За змістом ч. 1 ст. 32 цього ж Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і ст. 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Водночас, як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі №912/1386/17, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України щодо підстав для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав істотного порушення договору другою стороною. При цьому, в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №922/2216/19 зроблено висновок щодо критеріїв істотності порушення умов договору як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторони в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє можливості отримати гарантовані договором кошти за земельну ділянку, яку використовує інша особа.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) також зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17, постанові Верховного Суду від 10.01.2019 (справа №904/3953/17).

Таким чином, закон пов`язує можливість дострокового розірвання договорів за рішенням суду у зв`язку з невиконанням сторонами обов`язків, передбачених укладеним між сторонами договором.

Системний аналіз положень наведеного законодавства вказує на те, що у питаннях підстав для розірвання договорів оренди землі має в сукупності досліджуватися як систематичність, так і істотність допущеного порушення умов договору.

Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав наявної заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Згідно наданої інформації Розсошанською сільською радою встановлено, що станом на 01.01.2022 за ФОП Левицькою М.М. існувала заборгованість за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:038:0001 в розмірі - 33612,80 грн. в зв`язку з чим, більше як 26 місяців до місцевого бюджету орендна плата за користування земельною ділянкою не надходить. Вказане підтверджується інформацією Розсошанської сільської ради від 08.07.2022р. № 826 та інформацією Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17.06.2022р.№ 4475/5/22-01-24-08.

Враховуючи зазначене, договір оренди земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, укладений 29.06.2006р. між Ярмолинецькою РДА та ФОП Левицькою М.М. підлягає розірванню, а земельна ділянка поверненню на користь Розсошанської сільської ради.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17.06.2022р. № 4475/5/22-01-24-08 встановлено, що ФОП Левицькою М.М. станом на 17.06.2022р. допущено заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної ділянки водного фонду в розмірі 43293,58 грн.

Порушення умов договору щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати свідчить про неможливість досягнення орендодавцем мети договору (отримання плати за оренду земельної ділянки) та неотримання того, на що розраховував орендодавець, укладаючи спірний договір.

Наведене дає підстави для висновку про наявність істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі від 29.06.2006р., що, у свою чергу, є підставою для його розірвання.

Умовами п.38 договору оренди також передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Враховуючи зазначене у сукупності, позовна вимога про розірвання договору оренди землі від 29.06.2006р. (земельної ділянки водного фонду загальною площею 61,1000 га, кадастровий номер :07:038:0001) в межах населеного пункту с.Михайлівка, Розсошанської сільської ради, Хмельницького (Ярмолинецького) району, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Правові наслідки припинення договору оренди регламентовані загальними положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду землі".

Частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд.

При цьому, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

У п. 21 договору передбачено, що після припинення дії даного договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, у порівнянні з тим, у якому він її одержав у користування.

Отже, у відповідача виник обов`язок повернути орендовану земельну ділянку орендодавцю згідно з вимогами ст. 34 Закону України "Про оренду землі" як наслідок розірвання договору оренди землі, тому відповідну позовну вимогу суд також задовольняє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення законодавства, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з урахуванням положень ст. ст. 129, 130 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 29.06.2006р. укладений Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та ФОП Левицькою Марією Михайлівною щодо земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, загальною площею 61,1000 га розташованої в межах населеного пункту с. Михайлівка Роз,сошанської ОТГ Хмельницького (Ярмолинецького) району.

3обов`язати ФОП Левицьку Марію Михайлівну повернути територіальній громаді в особі Розсошанської сільської ради земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, загальною площею 61,1000 га розташованої в межах населеного пункту с. Михайлівка, Розсошанської ОТГ Хмельницького (Ярмолинецького) району.

Стягнути з ФОП Левицької Марії Михайлівної ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3, код 02911102) - 4 962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2022р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 4 прим.:

1- до справи

2- позивачу - Хмельницькій обласній прокуратурі ();

3 - Розсошанській сільській раді ();

4 - відповідачу - ФОП Левицькій М.М., АДРЕСА_2