ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"28" жовтня 2022 р. Cправа № 902/1084/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., розглянувши заяву (вх. № канц. 01-48/44/22 від 25.10.2022) Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури про забезпечення позову у справі

за позовом:Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)

до:Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" (пр. Коцюбинського, 13-А, м. вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (вул.Шевченка, 5 А, м. Вінниця, 21026)

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу землі, повернення земельних ділянок.

В С Т А Н О В И В :

25.10.2022 Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі - продажу землі, повернення земельних ділянок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що Вінницькою міською радою незаконно надано у власність без проведення аукціону земельні ділянки комунальної власності по просп. Коцюбинського, 13-А та 13-Б, що у м. Вінниця площею 0,2175 га кадастровий номер :03:002:0156 та 0,2307 га кадастровий номер :03:002:0155. За доводами прокурора, рішення Вінницької міської ради, яким передано у приватну власність зазначені ділянки на неконкурентних засадах для нового будівництва потребує визнання незаконним та скасування, договори купівлі-продажу землі визнанню недійсними та повернення земельних ділянок у комунальну власність.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1084/22 передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про забезпечення позову у справі № 902/1084/22 передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, заявник просить суд забезпечити позовну заяву шляхом:

накладенням арешту на земельні ділянки площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця;

заборони товариству з обмеженою відповідальністю «АВМ Агроінвест» (, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на земельних ділянках площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва торговельного центру з підземним паркінгом;

заборони товариству з обмеженою відповідальністю «АВМ Агроінвест» (, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) здійснювати будь- які дії із земельними ділянками площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, прокурор зазначає, що відповідно до чинного законодавства на Вінницьку міську раду, як орган, уповноважений державою здійснювати правомочності власника землі від імені та виключно в інтересах територіальної громади, покладено повноваження передавати земельні ділянки комунальної власності у користування відповідно до Земельного кодексу України (ст. 9 Земельного кодексу України).

За доводами прокурора рішенням Вінницької міської ради, яким передано у приватну власність зазначені ділянки на неконкурентних засадах для нового будівництва потребує визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, договори купівлі-продажу землі визнанню недійсними та повернення земельних ділянок у комунальну власність. Про зазначені порушення прокурору стало відомо після 16.08.2022 за наслідками опрацювання відомостей кримінального провадження, розгляду колективного звернення, опрацювання публікацій в ЗМІ та сайту міської ради.

Так, прокурором стверджується, що 16.08.2022 в порядку ст. 214 КПК України на підставі матеріалів Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області, які надійшли на адресу окружної прокуратури по факту порушення вимог земельного та будівельного законодавства під час будівництва торгового центру в м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 13, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000511 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. За наслідками розгляду колективного звернення ОСОБА_1 та інших щодо будівництва торгового центру по проспекту Коцюбинського у м. Вінниці, опрацювання інтернет-ресурсу « 20 хвилин» встановлено, що забудова земельних ділянок перед Центральним ринком торгівельним центром викликала протест у жителів м. Вінниці, які зазначають про можливе незаконне вибуття земельних ділянок з комунальної власності територіальної громади м. Вінниці. Крім того, було встановлено, що виконком Вінницької міської ради рішенням від 8 липня 2021 року № 1671 надав ТОВ «АВМ Агроінвест» вихідні дані - містобудівних умов та обмежень на проектування торговельного центру з підземним паркінгом по проспекту Коцюбинського, б/н в місті Вінниці.

На даний час власником ділянок є ТОВ «АВМ Агроінвест». Ділянки огороджено парканом, на огорожі наявне оголошення про оренду і продаж приміщень та візуалізація торговельного центру в чотири поверхи.

Наведене свідчить про вчинення активних дій, спрямованих на будівництво на вказаних земельних ділянках торговельного центру, тому за доводами прокурора на час розгляду вказаної справи в суді, існує об`єктивна можливість зведення на спірних земельних ділянках торговельного центру, що у разі задоволення позову істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав або інтересів держави - територіальної громади, а саме - позбавить територіальну громаду міста Вінниці можливості ефективного використання спірних земельних ділянок в інтересах територіальної громади та призведе до необхідності в подальшому звернення з позовами про знесення збудованої будівлі.

Господарський процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Заявлені прокурором позовні вимоги спрямовані на визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельні ділянки.

Метою вказаного позову є захист прав держави щодо розпорядження спірними земельними ділянками, які наразі перебувають у власності відповідача ТОВ «АВМ Агроінвест» та повернення останніх до комунальної власності.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарського процесуального кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 15.05.2019р. у справі №910/688/13.

При цьому, оскільки, заяву про забезпечення позову фактично подано для забезпечення можливості реалізації судового рішення в частині повернення спірних земельних ділянок, враховуючи твердження прокурора стосовно того, що забудова земельних ділянок торговельним центром та поділ чи об`єднання земельних ділянок не дозволить після її повернення ефективно використовувати земельні ділянки для потреб громад міста Вінниця, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, суть яких викладено в ст.ст. 13, 14 ГПК України, а також приписів ст. 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження здійснення ТОВ «АВМ Агроінвест» заходів із будівництва об`єкту на спірних земельних ділянках саме станом на момент подання заступником керівника Вінницької окружної прокуратури даної позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

З наявних у справі доказів неможливо встановити факт проведення будівельних робіт відповідачем ТОВ «АВМ Агроінвест» на даний час. Наразі, намірів здійснити поділ земельної ділянки з боку ТОВ «АВМ Агроінвест» до справи не подано.

Суд зауважує, що прокурор оспорює неправомірність набуття прав власності на спірні земельні ділянки.

Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.1 ст.316, ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України).

У частинах 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч.1 ст.152 ЗК України).

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та, зокрема, Перший протокол до неї.

За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд враховує, що прийняття судом обмежувальних заходів за відсутності належних доказів можливості утруднення виконання рішення суду у разі їх невжиття, фактично матиме наслідком втручання у права ТОВ «АВМ Агроінвест» як власника та законного на даний час користувача земельної ділянки.

Таким чином, не підлягає судом задоволенню заява прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця та заборони товариству з обмеженою відповідальністю АВМ Агроінвест (, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) здійснювати будь- які дії із земельними ділянками площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця, які за своїм змістом покликані до обмеження власником вчинення дій щодо користування власним майном та шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю АВМ Агроінвест (, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на земельних ділянках площею 0,2175 га, кадастровий номер :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва торговельного центру з підземним паркінгом.

За таких умов, суд вважає, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами доцільність та необхідність забезпечення позову, їх адекватність, співмірність із заявленими позовними вимогами, а тому відмовляє у задоволенні заяви.

В силу приписів п.п. 2, 4 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

З огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, прокурором не надано жодних доказів в обґрунтування викладеного у заяві про забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, суд дійшов висновку, що подане клопотання про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, не містить жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України на підтвердження викладених обставин.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає відхиленню в повному обсязі.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви (вх. № канц. 01-48/44/22 від 25.10.2022) заступника керівника Вінницької окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 902/1084/22 - відмовити.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та електронні адреси: прокуратури - , відповідача1 - .

Дата складання повного тексту ухвали 28.10.2022.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Вінницькій окружній прокуратурі - (провул. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)