РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/833/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЧЕРВОНИЙ ХУТІР"

до КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору: ДАРНИЦЬКА РАЙОННА В МІСТІ КИЄВІ ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ

про стягнення 21 185,59 грн.

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЧЕРВОНИЙ ХУТІР" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком) у розмірі 21 185,59 грн. (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви).

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2022 (після усунення недоліків позовної заяви) відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі третю особу-1 та третю особу-2.

14.06.2022 надійшли письмові пояснення третьої особи-1.

27.06.2022 надійшли письмові пояснення третьої особи-2.

05.07.2022 від позивача надійшла відповідь на письмові пояснення.

22.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

04.08.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив.

12.08.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України , у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що у багатоквартирному житловому АДРЕСА_1 09.09.2016 року зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний Хутір», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до нової редакції Статуту ОСББ «Червоний Хутір», затвердженого загальними зборами протокол № 3 від 26.06.2017, п. 1 розділ 1 - ОСББ «Червоний Хутір» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку; п. 3 Розділ 2 - завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; п. 4 Розділ 2 має право - встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та цим Статутом внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови відшкодувати заподіянні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені законом та цим Статутом внески і платежі, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; п. 2 розділ 3 - вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. П. 3 розділ 3 - до виключної компетенції загальних зборів належить, крім всього іншого - визнати порядок сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, п. 16 розділ 3 - Правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. П. 2 Розділ 5 - співвласник зобов`язаний, крім всього іншого: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (третя особа-1) є користувачем приміщення (квартири) АДРЕСА_2 на підставі ордеру. Разом із третьою особою-1 у спірному приміщенні зареєстровані ще 4 особи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що обов`язок третьої особи-1 та інших проживаючих осіб зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням позивача, виникає лише у разі встановлення такого обов`язку в умовах укладеного правочину з власником майна або позивачем. Однак, договірні відносини між позивачем та третьою особою-1 відсутні, що обумовлює обов`язок відповідача (Київської міської ради) відшкодувати такі витрати, оскільки саме відповідач є власником неприватизованих квартир спільного заселення у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 , зокрема квартири АДРЕСА_3 площею 49,6 кв.м.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 5 Житлового кодексу України вказано, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Судом встановлено що відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради № 14 від 10.01.2018 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва неприватизованих квартир та неприватизованих частин квартир спільного заселення у житловому будинку АДРЕСА_1 та зовнішніх інженерних мереж до житлового будинку» до комунальної власності територіальної громади міста Києва були прийняті неприватизовані квартири та частини квартир спільного заселення, зокрема 21 квартира та 8 частин квартир спільного заселення, серед яких наявне спірне приміщення АДРЕСА_3 .

Таким чином, територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради належать приміщення (квартира) АДРЕСА_2 .

Одночасно із цим, позивач утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, уклав та виконує умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг.

Розміри внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території та внеску в резервний фонд затверджені рішеннями загальних зборів членів ОСББ «Червоний Хутір».

Відповідно до копії протоколу № 4 ОСББ «Червоний Хутір» від 17.08.2017 мешканцями житлового будинку більшістю голосів «За » вирішено в тому числі: взяти житловий будинок в управління ОСББ «Червоний Хутір»; затвердити плату за прибудинкову територію з розрахунку 5 грн. 60 коп. за 1 кв.м займаної житлової площі. Формувати витрати кошторису кожного місяця, згідно потреб на ремонтні роботи в будинку.

Рішенням Загальних зборів ОСББ «Червоний Хутір» від 22.08.2018 збільшено розмір внеску за утримання будинку до 7,00 грн. за 1 кв.м. займаної площі, що підтверджується копією протоколу № 8 ОСББ «Червоний Хутір» від 22.08.2018.

Відповідно до копії протоколу № 9 ОСББ «Червоний Хутір» від 21.05.2019, прийнято рішення щодо збільшення розміру внеску на утримання прибудинкової території до 7,48 грн. за 1 кв.м займаної площі, враховуючи додаткову займану площу (кладовки) та 1,50 грн. відрахування до ремонтного фонду (всього 8,99) починаючи з 01.06.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 7 до «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку, зокрема, зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власник квартири зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Так, ст. 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"(в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

У свою чергу матеріалами справи не підтверджується, що спірне приміщення (квартира) АДРЕСА_3 було передано у приватну власність (приватизовані), а отже, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 5 Житлового кодексу України така квартира залишається у володінні держави територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради, що останньою не спростовано.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи не підтверджується факт передачі відповідачем в оренду (найм) третій особі-1 спірного приміщення, то відповідний обов`язок з відшкодування витрат на управління цим нерухомим майном покладається на відповідача.

Враховуючи, що утриманням та управління зазначеного будинку та прибудинкової території з 17.08.2017 здійснюється позивачем, то відповідно витрати понесені на таке утримання має відшкодовуватися саме позивачеві, у зв`язку із чим доводи відповідача про перебування будинку на балансі інших суб`єктів не звільняють останнього від обов`язку відшкодувати витрати за послуги, що фактично були спожиті особами, які користувалися приміщенням відповідача у спірний період.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Враховуючи, що станом на день ухвалення рішення відповідачем спірну суму боргу погашено не було, а тому заявлені позивачем до стягнення 17 986,01 грн. заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території підлягають стягненню з відповідача.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 2283,58 грн. та 3% річних у розмірі 916,00 грн.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку в межах заявлених періодів та дійшов висновку про те, що сума 3% річних у розмірі 916,00 грн., а також сума інфляційних втрат у розмірі 2283,58 грн., є арифметично вірною, обґрунтованою та здійсненою у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності суд зауважує, що пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Враховуючи наведені приписи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без порушення загального строку позовної давності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ЧЕРВОНИЙ ХУТІР» (Україна, 02121, місто Київ, ВУЛИЦЯ ТАШКЕНТСЬКА, будинок 33, ідентифікаційний код: 40824206) основну заборгованість у розмірі 17 986,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 283,58 грн., 3% річних у розмірі 916,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2022.

Суддя І.В. Приходько