ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2702/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Радіновський Р.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 (суддя Науменко А.О.)

у справі № 908/2702/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКК Спецбудналадка", м.Запоріжжя

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м.Запоріжжя

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , м.Запоріжжя

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , м. Запоріжжя

про визнання права іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у даній справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» щодо витрат відповідача на правову допомогу у сумі 55 000,00 грн задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», (49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, ідентифікаційний код 40696815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (69008, м. Запоріжжя, вул. Феодосійська, 3, ідентифікаційний код 20482320) 55000,00 (П`ятдесят п`ять тисяч) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні заяви третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 36 000,00 грн відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до Центрального апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу, в якій просить: поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали по справі; скасувати оскаржувану ухвалу по справі в частині задоволення заяви ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» щодо стягнення з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» витрат відповідача на правову допомогу в сумі 55000,00 грн; ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» у задоволенні заяви щодо стягнення з ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» витрат відповідача на правову допомогу у справі в сумі 55000,00 грн.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду встановленим обставинам.

Наголошує, що господарським судом було залишено поза увагою обставини того, що заява ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» щодо витрат відповідача на правову допомогу не відповідала вимогам положень ст.ст 129-130 ГПК України в частині необхідності доведення необґрунтованості дій позивача.

За твердженням скаржника, судом не було встановлено необґрунтованих дій позивача в ході розгляду справи, з якими пов`язується можливість компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Апелянт зауважує на безпідставному посиланні на висновки зроблені в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 щодо належного повідомлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та його керівника Скребця О.С. про дату та час судового засідання, необхідність явки останнього та надання оригіналів документів для огляду в суді.

Крім того, звертає увагу, що Господарський суд Запорізької області проігнорував факт того, що під час розгляду справи з боку відповідача вчинялися дії, направлені на затягування судового розгляду, шляхом подання необґрунтованих клопотань та заяв.

Поміж іншого вказує на порушення судом ч.ч. 1, 4 ст. 120 ГПК України та неповідомлення Товариства про дату та час розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Окремо вказує на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів за послуги в розмірі 55 000,00 грн (квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу), що є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі №908/2702/21.

05.09.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Крім того, просить стягнути з позивача на його користь судові витрати на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000,00 грн. та здійснювати розгляд апеляційної скарги за участі уповноваженого представника.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2022 судове засідання призначено на 24.10.2022 о 14:30 год.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» надійшло клопотання, згідно якого просить надати йому можливість участі в судових засіданнях у справі №908/2702/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 ухвалено судові засідання у справі, у тому числі, призначене на 24.10.2022 о 14 год. 30 хв. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

В судовому засіданні 24.10.2022 приймали участь представник апелянта (позивача) в залі суду та представник відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon". Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ч. 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на відсутність заяв про відкладення розгляду справи, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, забезпечення їх права на участь в судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників третіх осіб.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник апелянта в судовому засіданні 24.10.2022 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.10.2022 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 18.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (далі - клієнт) та адвокатом Журавльовим Д.І. (далі - адвокат) укладено договір (угоду) про надання правової (правничої) допомоги (далі договір 1), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги клієнту. Правова допомога надається в будь-яких справах / провадженнях/ спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно клієнта, або за його (їх) участю чи ініціативою: у переговорах за участю клієнта; при супроводі діяльності клієнта; за окремими письмовими дорученнями клієнта, у т.ч. (але не виключно) по господарській справі № 908/2702/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання права іпотеки.

Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти, відстоювати та захищати права, свободи та законні інтереси клієнта в усіх судах (незалежно від спеціалізації та інстанції суду), органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, органах, організаціях незалежно від форми власності чи підпорядкування, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

За виконання адвокатом доручення клієнта за цим договором клієнт оплачує надані адвокатом відповідно до цього договору послуги (винагороду адвоката) у розмірі, на мовах і в порядку, визначених цим договором (п. 1.5. договору 1).

Відповідно до п.п. 3.1. 3.4. договору 1 формою винагороди адвоката за надані відповідно до цього договору послуги є гонорар адвоката та додаткова винагорода адвоката.

Розмір гонорару адвоката є фіксована та становить 40 000,00 грн. за перші шість місяців надання послуг адвоката за даним договором. За кожні наступні 6 місяців надання послуг адвокатом за даним договором розмір гонорару адвоката становить 20 000,00 грн.

Сторони визначили додаткову винагороду адвоката за досягнення бажаного для клієнта результату у розмірі 15 000,00 грн. Бажаним для клієнта результатом є: прийняття судом по справі № 908/2702/21 рішення, ухвали, постанови на користь клієнта, у т.ч. (але не виключно), повна або часткова відмова у задоволенні позову, залишення позову без розгляду, закриття провадження по справі, тощо.

Сплата клієнтом додаткової винагороди адвоката здійснюється окремо та незалежно від сплати гонорару адвоката у випадку досягнення бажаного для клієнта результату.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання адвокатом та клієнтом і діє до 01.01.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 4.1. договору 1).

19.01.2022 між клієнтом та адвокатом складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу за договором про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 в межах розгляду справи № 908/2702/21 за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» та інших про визнання права іпотеки на нерухоме майно, що розглядалась у Господарському суді Запорізької області, в такому обсязі та вартості:

1. Усні консультації по спірним правовідносинам та вивчення наданих документів на протязі всього розгляду справи 15 годин.

2. Підготовка та оформлення відзиву на позовну заяву 10 годин.

3. Підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години.

4. Підготовка та оформлення клопотання про закриття провадження у справі 2 години.

5. Підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години.

6. Підготовка та оформлення заяви про застосування строків позовної давності 2 години.

7. Ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 година.

8. Підготовка та оформлення заперечень 5 годин.

9. Підготовка та оформлення заяви про відвід судді 5 годин.

10. підготовка та оформлення апеляційної скарги на ухвалу від 21.12.2021 6 годин.

11. підготовка та оформлення клопотання про витребування оригіналів документів 2 години.

12. Підготовка та оформлення письмових пояснень по справі 5 годин.

13. Участь адвоката в судових засіданнях 02.11.2021, 16.11.2021, 30.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2022, 19.01.2022 6 годин.

З урахуванням п.п. 3.2., 3.3. договору, оскільки на момент підписання цього Акту строк надання адвокатом клієнту послуг не перевищує 6 місяців, розмір гонорару адвоката становить 40 000,00 грн. Додаткова винагорода адвоката становить 15 000,00 грн. Всього: 55 000,00 грн.

Підписанням цього акту сторони підтверджують, що суму 55 000,00 грн. (гонорар та додаткова винагорода) за надані послуги адвокат Журавльов Д.І. отримав від ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» в повному обсязі, в період часу з 18.10.2021 по 19.01.2022.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції з посиланням на встановлені обставини та висновки, зроблені судами в Постанові Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 та ухвалі Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21, дійшов висновку, що заява ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 55 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі № 908/2702/21 лише в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21 в розмірі 55 000,00 грн, а відтак апеляційне провадження здійснюється в межах вимог апеляційної скарги і апеляційним судом не перевіряється законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в іншій частині.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" з позовною заявою до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю ПКК Спецбудналадка, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права іпотеки на котеджі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" на адресу суду надано заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 у справі №908/2702/21 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКК Спецбудналадка" про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі відносно фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Роз`яснено позивачеві, що в цій частині спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідним загальним судом. Заяву ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" про зміну предмету позову задоволено частково. Залучено до участі у справі у якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 . Залучено до участі у справі у якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 . Залучено до участі у справі у якості третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 . В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права іпотеки залишено без розгляду.

20.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (вх. № 1459/08-08/22 від 20.01.2022) щодо витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21.

У вказаній заяві було зазначено, що 19.01.2022 між клієнтом та адвокатом складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу за договором про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 в межах розгляду справи № 908/2702/21 за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» та інших про визнання права іпотеки на нерухоме майно, що розглядалась у Господарському суді Запорізької області, у відповідному обсязі та вартості, що зазначені в Акті.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, колегія суддів зауважує, що за змістом ГПК України: статті 129 (розподіл судових витрат) та статті 130 (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду); при вирішенні питання про розподіл судових витрат у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних правил розподілу судових витрат, встановлених статтею 129 ГПК України.

У цьому висновку апеляційний суд звертається до сталої позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 25.07.2019 у справі № 910/11310/18, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, додатковій ухвалі від 20.05.2021 у справі № 910/14162/17.

Частиною п`ятою статті 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом цієї норми однією із умов для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, мають бути необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Тобто стягнення (з позивача) компенсації понесених (відповідачем) витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

В силу положень статті 74 ГПК України обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо.

У цьому висновку апеляційний суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17.

Отже, відповідачу слід довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20,)

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви відповідач посилався на те, що розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням значної вартості нерухомого майна, щодо якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» буди заявлені позовні вимоги. Справа № 908/2702/21 має суттєве значення не лише для відповідача, але й для третіх осіб, та інших фізичних й юридичних осіб, які є власниками нерухомого майна за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 136. Адже результат розгляду справи впливає на права та обов`язки власників нерухомого майна. Справа має публічний інтерес, оскільки їй передували події, що неодноразово висвітлювались в засобах масової інформації, а саме, намагання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» рейдерським шляхом заволодіти нерухомим майном, що належить іншим фізичним та юридичним особам на праві власності. Впродовж судового розгляду справи № 908/2702/21 поведінка позивача свідчила про те, що останній намагався затягувати розгляд справи, що виражалось у неодноразовій неявці представника в судові засідання та неподання витребуваних судом документів.

Таким чином, ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» зазначило у свої заяві про необґрунтовані та недобросовісні дії позивача, що виразилися у неодноразовій неявці представника в судові засідання та неподання витребуваних судом документів, наслідком чого стало затягування розгляду справи через вимушене відкладення судових засідань.

Приймаючи оскаржувану ухвалу за наслідком розгляду відповідної заяви, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права іпотеки залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі суду зазначено, що «Клопотання про проведення судового засідання 19.01.2022 з розгляду справи по суті без участі представника позивача останнім не заявлялось.

Крім того, представник позивача Остапенко П.В. не приймав участі у судових засіданнях: 02.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2022. У судове засідання 19.01.2022 також не з`явився. Належних доказів поважності причин неприбуття у судове засідання не надав. У заяві про відкладення розгляду справи представник позивача зазначив, що судове засідання в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська у справі № 202/4123/18 призначено на 12 год. 00 хв. Судове засідання у цій справі (№ 908/2702/21) було призначено на 10 год. 00 хв., тобто за 2 години. Позивач мав можливість заявити клопотання про участь у судовому засіданні 19.01.2022 з застосуванням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON поза межами приміщення суду та прийняти участь у розгляді справи. Відповідного клопотання не було подано до суду. Директор ТОВ ФК Дніпрофінансгруп у судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив. Вимоги ухвали суду щодо обов`язкової явки сторін не виконано. Явка директора ТОВ ФК Дніпрофінансгруп Скребця О.С. у судове засідання 19.01.2022 з розгляду справи № 908/2702/21 по суті необхідна для підтвердження його волевиявлення щодо заявлених позовних вимог саме на момент розгляду справи по суті.

Доказів про неможливість надати витребувані судом оригінали доказів для огляду до суду позивачем не надано. Суд зазначає, що позивач мав можливість направити суду оригінали документів засобами поштового зв`язку або здати нарочно до судового засідання через канцелярію суду.

Витребувані господарським судом докази є необхідними для вирішення спору по суті, а їх ненадання перешкоджає вирішенню спору.

Ненадання позивачем витребуваних доказів, а також пояснень щодо можливості чи неможливості їх надання, перешкоджає вирішенню спору по суті з урахуванням вимог ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи у їх сукупності. Позовні вимоги будуються на договорі № 172 про відступлення прав вимоги від 22.08.2017, договорі відступлення права вимоги за договором іпотеки від 17.07.2008, кредитному договорі № КД-Ф/08/0060 від 17.07.2008, кредитному договорі № КД-Ф/08/0059 від 17.07.2008, договорі іпотеки від 17.07.2008, які безпосередньо входять до предмету доказування у даній справі. Наявність їх оригіналів відповідач ставить під сумнів. Відсутність дослідження вказаних оригіналів унеможливлює вирішення спору по суті.

Таким чином, вказана бездіяльність позивача перешкоджає вирішенню спору та подальшому розгляду справи та свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Позбавляє встановленню вказаних обставин і неявка повноважного представника позивача у засідання суду.

Враховуючи те, що явка позивача у судове засідання, призначене на 19.01.2022 була визнана судом обов`язковою, позивач (його представник, директор) не з`явився у судове засідання без поважних причин, позивач без поважних причин не надав витребувані судом докази, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду, оскільки не надання позивачем витребуваних судом доказів та не направлення у судове засідання за викликом суду повноважного представника позивача перешкоджає вирішенню спору по суті».

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21 залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак судом першої інстанції встановлено необґрунтованість дій позивача, здійснених у ході розгляду справи, що виразилися в систематичній протидії правильному та швидкому вирішенні справи. Зокрема, уповноважений представник позивача адвокат Остапенко П.В. не приймав участі у судових засіданнях: 02.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2022 та 19.01.2022 з підстав, шо не були визнані Господарський судом Запорізької області поважними. При цьому представник позивача недобросовісно користувався наданими йому процесуальними правами, обираючи пріоритетність участі в розгляді інших справ перед справою № 908/2702/21, про що свідчать заява від 19.01.2022 (т. 3 а.с. 44), не надавши при цьому доказів участі в іншій справі та зайнятості в судовому процесі, призначеному на 19.01.2022; не з`являючись в судове засідання через погодні умови (заява від 21.12.2022 (т. 2 а.с. 168)) або взагалі без причин (судові засідання 02.11.2021, 13.01.2022) як і не подавав клопотань про участь у судовому засіданні з застосуванням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON. Також, позивач не надав витребувані судом документи, їх оригінали для огляду за умови оспорювання їх дійсності відповідачем, не виконав вимоги ухвали суду від 13.01.2022 щодо обов`язкової явки сторін та не забезпечив явку директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Скребця О.С. у судове засідання 19.01.2022

Вказані обставини щодо сторін встановлені судом на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21, яка набрала законної сили та є чинною, та в результаті аналізу наявних у матеріалах справи доказів.

Отже, відповідачем доведено, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено наявність обставин, з якими пов`язується можливість компенсації судових витрат, понесених відповідачем внаслідок необґрунтованих дій позивача, що не спростовано апелянтом належними доказами, а тому доводи в цій частині апеляційної скарги відхиляються судом.

При цьому колегія суддів вважає і безпідставними твердження скаржника про безпідставне посилання на висновки зроблені в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 щодо належного повідомлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та його керівника Скребця О.С. про дату та час судового засідання, необхідність явки останнього та надання оригіналів документів для огляду в суді, з огляду на те, що предметом даного апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі № 908/2702/21, а не від 19.01.2022.

Апеляційний суд переглядає справу та судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Слід наголосити, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21 вже була предметом окремого самостійного оскарження саме за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 була залишена без змін.

У згаданих судових рішеннях суди, зокрема, встановили, що про обізнаність позивача про судове засідання 19.01.2022 свідчать отримана представником позивача адвокатом Остапенко П.В. телефонограма № 2 від 14.01.2022, час здійснення передачі: 16 год. 03 хв. (т. 3 а.с. 39) та подана ним заява про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 44).

В свою чергу, згідно вимог процесуального законодавства, часом вручення процесуальних документів в електронній формі є дата отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу (п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України).

Натомість, офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу I Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄCITC, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄCITC, aбo адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їx надсилання до Електронного кабінету таких осіб a6o в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Ухвала Господарського суду Запорізької області від 13.01.2022 № 908/2702/21 отримана позивачем у особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» 13.01.2022 о 18 год. 22 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т. 3 а.с. 38).

Апеляційний суд зауважує, що аргументація незгоди із встановленими судом в ухвалі від 19.01.2022 обставинами є по суті намаганням домогтися повторного перегляду цього судового рішення, яке вже було переглянуто в апеляційному порядку та набрало законної сили, нової переоцінки обставин та доказів по справі з метою винесення нового рішення у справі вже на користь позивача.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при розподілі судових витрат не враховано вчинення відповідачем дій, що виразилось в поданні необґрунтованих клопотань та заяв, спрямованих на затягування судового розгляду, колегією суддів відхиляються, оскільки право учасників справи подавати заяви та клопотання, передбачено п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України.

Апеляційний суд не вбачає ознак визначених ст. 43 ГПК України у діях відповідача, пов`язаних з реалізацією ним процесуального права, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, з огляду також на те, що підставами для відкладення розгляду справи № 908/2702/21 в суді першої інстанції не була визначена неможливість розгляду поданих відповідачем клопотань та заяв, що вбачається зі змісту ухвал Господарського суду Запорізької області від 02.11.2021, 16.11.2021, 30.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2021. При цьому заяви та клопотання відповідача не були визнані судом явно необґрунтованими (за винятком заяви про відвід, яка, проте, не вплинула на перебіг процесуальних строків та хід судового розгляду справи) або такими, що мали штучний характер чи були направлені для досягнення нелегітимної мети, в тому числі порушення строків розгляду справи, та відповідно не призвели до будь-яких негативних наслідків.

З приводу доводів апелянта про порушення судом першої інстанції ч.ч. 1, 4 ст. 120 ГПК України та неповідомлення Товариства про дату та час розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (вх. № 1459/08-08/22 від 20.01.2022) щодо витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.01.2022 № 908/2702/21 заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 31.01.2022 о 12 год. 00 хв.

25.01.2022 у зв`язку із надходженням апеляційної скарги ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 № 908/2702/21 матеріали господарської справи № 908/2702/21 направлено до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалами Господарського суду Запорізької області від 27.01.2022 № 908/2702/21 зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ПКК Спецбудналадка (вх. № 1459/08-08/22 від 20.01.2022) щодо витрат відповідача на правову допомогу та заяви третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 у справі №908/2702/21 та повернення матеріалів справи №908/2702/21 з суду вищої інстанції.

23.06.2022 матеріали господарської справи № 908/2702/21 повернулись на адресу суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.06.2022 № 908/2702/21 провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (вх. № 1459/08-08/22 від 20.01.2022) щодо витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21 поновлено з 04.07.2022. Призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 04.07.2022 о 11 год. 30 хв.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.06.2022 № 908/2702/21 провадження з розгляду заяви третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу поновлено з 04.07.2022. Приєднано розгляд заяви третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» (вх. № 1459/08-08/22 від 20.01.2022) щодо витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21. Призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 04.07.2022 о 11 год. 30 хв.

Зі змісту оскаржуваної ухвали, прийнятої 04.07.2022, вбачається, що представники сторін у судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів зазначає, що за приписами ч.ч. 1-4 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).

А відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Отже, у разі якщо справа розглядається в судовому засіданні і судом визнана явка учасників справи обов`язковою, то суд здійснює виклик таких у судове засідання, а у разі, якщо явка учасників справи є необов`язковою, суд здійснює їх повідомлення про місце, дату і час судового засідання.

Так, в ухвалах Господарського суду Запорізької області від 24.01.2022 та 24.06.2022 суд не визнавав явку учасників справи обов`язковою, проте у п. 4 резолютивної частини ухвал зазначив про повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної заяви шляхом надсилання на їх адреси копії даної ухвали.

Апелянт зазначає, що він не був повідомлений про дату та час судового засідання у справі, що є порушенням права позивача на участь в судовому процесі.

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про судове засідання 04.07.2022, отже доводи апелянта в цій частині скарги є обґрунтованими, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі № 908/2702/21 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21 в розмірі 55 000,00 грн належить скасувати, наслідком чого є повторний розгляд поданої заяви.

При цьому апеляційний суд зазначає, що апелянтом (позивачем) не спростована необґрунтованість власних дій у ході розгляду справи, встановлених, зокрема, в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 19.01.2022 у справі № 908/2702/21, про які зазначено вище по тексту постанови.

Як вбачається з поданого відповідачем Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.01.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу за договором про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 в межах розгляду справи № 908/2702/21 за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» та інших про визнання права іпотеки на нерухоме майно, що розглядалась у Господарському суді Запорізької області, в такому обсязі та вартості:

1. Усні консультації по спірним правовідносинам та вивчення наданих документів на протязі всього розгляду справи 15 годин.

2. Підготовка та оформлення відзиву на позовну заяву 10 годин.

3. Підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години.

4. Підготовка та оформлення клопотання про закриття провадження у справі 2 години.

5. Підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години.

6. Підготовка та оформлення заяви про застосування строків позовної давності 2 години.

7. Ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 година.

8. Підготовка та оформлення заперечень 5 годин.

9. Підготовка та оформлення заяви про відвід судді 5 годин.

10. Підготовка та оформлення апеляційної скарги на ухвалу від 21.12.2021 6 годин.

11. Підготовка та оформлення клопотання про витребування оригіналів документів 2 години.

12. Підготовка та оформлення письмових пояснень по справі 5 годин.

13. Участь адвоката в судових засіданнях 02.11.2021, 16.11.2021, 30.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2022, 19.01.2022 6 годин.

Загальна кількість затрачено часу складає 63 години.

З урахуванням п.п. 3.2., 3.3. договору, оскільки на момент підписання цього Акту строк надання адвокатом клієнту послуг не перевищує 6 місяців, розмір гонорару адвоката становить 40 000,00 грн. Додаткова винагорода адвоката становить 15 000,00 грн. Всього: 55 000,00 грн.

Так, для визначення фактичної вартості наданих послуг з правничої допомоги, враховуючи їх одиницю виміру год., доцільно визначити фактичну вартість 1 год. роботи з урахуванням обумовленої сторонами фіксованої суми гонорару та з огляду на фактичне не перевищення 6-имісячного строку надання послуг адвокатом.

Відтак, фактична вартість 1 год. часу, затраченого на надання правничої допомоги відповідачу в суді першої інстанції, склала приблизно 635 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданому відзиві на позовну заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» зазначило попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, серед яких вказано витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 55 000,00 грн, та про ці витрати було повідомлено в судовому засіданні в суді першої інстанції представником відповідача адвокатом Журавльовим Д.І.

Ухвала Господарського суду Запорізької області про залишення позову без розгляду була прийнята 19.01.2022, а заява щодо витрат відповідача на правничу допомогу надійшла до цього суду 20.01.2022, тобто в межах п`ятиденного строку для подання відповідних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу

Апеляційний суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини четвертої статті 126 ГПК України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 922/2749/19, від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20 (904/1373/21)).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20 (904/1373/21).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В даному випадку, колегією суддів враховується наступне.

Щодо послуги - усні консультації по спірним правовідносинам та вивчення наданих документів на протязі всього розгляду справи 15 годин, то відповідачем не надано суду належних доказів надання йому усних консультацій, зокрема, яким засобом комунікації надавалися такі консультації, в які дату та час, їх кількість, характер питань, фіксація та облік витраченого часу тощо. В свою чергу, послуга із вивчення наданих документів на протязі всього розгляду справи не містить деталізації, які саме документи вивчалися адвокатом та були необхідні для надання правничої допомоги відповідачу. При цьому слід зауважити, що вивчення, дослідження та аналіз документів, що містяться в матеріалах справи є необхідною передумовою для складання відповідних заяв, скарг та клопотань, про які зазначає відповідач у пунктах 2-12 Акту, а отже і складовою послуг з їх підготовки та оформлення. До того ж послуга із ознайомлення з матеріалами справи визначена відповідачем окремим пунктом під номером 5, що фактично за своєю суттю та змістом дублює послугу із вивчення документів. Відтак витрати в цій частині є недоведеними.

Щодо послуги - підготовка та оформлення відзиву на позовну заяву 10 годин, то враховуючи, що вказаний процесуальний документ виготовлений на 5 арк., переважна більшість тексту якого складає цитування норм права та судових рішень, а між багатьма абзацами зроблено значний інтервал, що збільшує обсяг документу, суд вважає, що написання відзиву не потребувало значного обсягу часу та не вимагало особливої юридичної і технічної роботи, а тому обґрунтованим видається затрачений на складання цього документу час у 5 год.

Щодо послуги - підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години, то матеріали справи, зокрема, ухвали від 19.01.2022, засвідчують, що фактичними підставами для залишення позовної заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» без розгляду були неявки позивача в судове засідання без поважних причин, тобто не ті підстави, про які зазначав відповідач у своєму клопотанні, а правовими підставами для залишення позову без розгляду стало п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, в той час як відповідач просив залишити позов без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Отже витрати в цій частині є необґрунтованими.

Щодо послуги - підготовка та оформлення клопотання про закриття провадження у справі 2 години, то з огляду на обсяг документу у 2 арк, 1 з яких фактично займає титульний та прохальна частина, а також його часткове задоволення Господарським судом Запорізької області ухвалою від 21.12.2021, обґрунтованими є затрачені витрати в розмірі 1 год.

Щодо послуги - підготовка та оформлення клопотання про залишення позову без розгляду 2 години, то відповідачем безпідставно двічі зазначена ця послуга, а відповідне клопотання нt було задоволено судом, так як позов залишено без розгляду з інших правових та фактичних підстав. Таким чином витрати в цій частині є необґрунтованими.

Щодо послуги - підготовка та оформлення заяви про застосування строків позовної давності 2 години, то така заява не розглядалася судом, а про сплив строків позовної давності відповідач зазначав у відзиві на позовну заяву та просив застосувати наслідки його спливу у п. 1 прохальної частини відзиву. Необхідності в дублюванні відповідних доводів в окремому процесуальному документі суд не вбачає, оскільки фактично мало місце штучне збільшення обсягу наданих послуг. Відтак витрати в цій частині є безпідставними.

Щодо послуги - ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 година, то такі, з огляду на вчиненні представником відповідача дії з ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції, є обґрунтованими.

Щодо послуги - підготовка та оформлення заперечень 5 годин, то враховуючи, що вказаний процесуальний документ виготовлений на 3 арк., 1 з яких фактично титульний і ще 1 - прохальна частина, а між багатьма абзацами зроблено значний інтервал, що збільшує обсяг документу, розумним видається затрачений на складання цього документу час у 2 год.

Щодо послуги - підготовка та оформлення заяви про відвід судді 5 годин, то з огляду на те, що вказана заява було визнана ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.01.2022 необґрунтованою та ухвалою суду від 05.01.2022 у відводі судді було відмовлено, витрати в цій частині не були необхідними.

Щодо послуги - підготовка та оформлення апеляційної скарги на ухвалу від 21.12.2021 6 годин, то враховуючи, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 вказану апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 без змін, зважаючи на те, що дані витрати відносяться до витрат, понесених стороною у суді апеляційної інстанції і такі в цьому суді не заявлялися, апеляційний суд не вбачає правових підстав для їх стягнення з позивача.

Щодо послуги підготовка та оформлення клопотання про витребування оригіналів документів 2 години, то з огляду на його задоволення ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2022, вказані витрати є обґрунтованими.

Щодо послуги - підготовка та оформлення письмових пояснень по справі 5 годин, то враховуючи, що відповідачем не обґрунтовано необхідність подання у справі письмових пояснень, в той час як ч.ч. 1 та 2 ст. 161 ГПК України визначає, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відтак, надання цієї послуги, на яку було затрачено 5 год. часу, не було неминучим зважаючи на вимоги процесуального закону.

Щодо послуги - участь адвоката в судових засіданнях 02.11.2021, 16.11.2021, 30.11.2021, 21.12.2021, 13.01.2022, 19.01.2022 6 годин, то з огляду на підтвердження належними доказами (протоколами судових засідань, ухвалами суду першої інстанції) участі представника відповідача у зазначених судових засіданнях, відповідні витрати визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.п. 3.1. 3.4. договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 формою винагороди адвоката за надані відповідно до цього договору послуги є гонорар адвоката та додаткова винагорода адвоката. Сторони визначили додаткову винагороду адвоката за досягнення бажаного для клієнта результату у розмірі 15 000,00 грн. Бажаним для клієнта результатом є: прийняття судом по справі № 908/2702/21 рішення, ухвали, постанови на користь клієнта, у т.ч. (але не виключно), повна або часткова відмова у задоволенні позову, залишення позову без розгляду, закриття провадження по справі, тощо. Сплата клієнтом додаткової винагороди адвоката здійснюється окремо та незалежно від сплати гонорару адвоката у випадку досягнення бажаного для клієнта результату.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 було висловлено таку правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх не співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення "гонорару успіху" задовольнила пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відтак, "гонорар успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Зважаючи на те, що у справі № 908/2702/21 Господарським судом Запорізької області було прийнято ухвалу про залишення позову без розгляду, яка набрала законної сили, тобто для сторони відповідача було досягнуто позитивний результат, з яким пов`язується виплата гонорару успіху, то такі витрати можуть бути компенсовані в порядку, передбаченому ст.ст. 129-130 ГПК України.

Підсумовуючи усе вищевикладене, необхідно зауважити, що хоча обумовлення такого розміру судових витрат на правничу допомогу відповідає досягнутим домовленостям між ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» та адвокатом Журавльовим Д.І. у договорі про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 та складеному на його виконання Акті приймання-передачі наданих послуг від 19.01.2022, відповідає їх потребам та інтересам, проте, з огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, апеляційний суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, констатує, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, надання частини послуг не була підтверджена відповідними доказами, деякі витрати на послуги з надання правничої допомоги не були неминучими, а отже не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 55 000,00 грн. у суді першої інстанції у даній справі і обґрунтованими визнаються судом витрати в розмірі 25 800,00 грн, що складаються з вартості послуг в кількості 17 год. та гонорару успіху на суму 15 000,00 грн, які належить стягнути з позивача, а в іншій частині вимог відмовити.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ненадання відповідачем належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів за послуги в розмірі 55 000,00 грн (квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу) є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до висновків об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом п. 1 ч. 2 ст.126, ч. 8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу), дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 927/728/21, від 23.12.2021 у справі № 923/560/17; постановами Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18

Що стосується компенсації відповідачу витрат, понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000 грн, як вже було зазначено, у ГПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 124 ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На необхідності подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені, наголосив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 14.02.2019 у справі № 916/24/18.

Матеріалами справи підтверджується, що у поданому 05.09.2022 до Центрального апеляційного господарського суду ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» відзиві на апеляційну скаргу зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в Центральному апеляційному господарському суді.

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021, такі витрати склали 7 000 грн, з яких:

1. Усні консультації по спірним правовідносинам та вивчення наданих документів (тексту апеляційної скарги) 2 год.

2. Підготовка та оформлення відзиву на апеляційну скаргу 5 год.

Вартість 1 години роботи адвоката 1 000,00 грн.

Всього надано послуг на суму: 7 000,00 (сім тисяч) грн.

Так, щодо послуги - усні консультації по спірним правовідносинам та вивчення наданих документів (тексту апеляційної скарги) 2 год., то відповідачем не надано суду належних доказів надання йому усних консультацій, зокрема, яким засобом комунікації надавалися такі консультації, в які дату та час, їх кількість, характер питань, фіксація та облік часу витраченого тощо. В свою чергу, послуга із вивчення наданих документів (тексту апеляційної скарги) є необхідною передумовою для складання відзиву на апеляційну скаргу, а тому виокремлення адвокатом її як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим, оскільки така охоплюється діями адвоката з підготовки та оформлення відзиву на апеляційну скаргу (пункт 2 Акту), а отже має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

Щодо послуги - підготовка та оформлення відзиву на апеляційну скаргу 5 год., то враховуючи, що вказаний процесуальний документ виготовлений на 5 арк., переважна більшість тексту якого відтворює доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та заяві відповідача щодо витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що адвокат Журавльов Д.І. приймав участь в якості представника відповідача при розгляді справи №908/2702/21 Господарським судом Запорізької області та був обізнаний з фактичними обставинами спірних правовідносин, матеріалами справи та правовою позицією позивача, витрати такої кількості часу на надання цієї послуги не було зумовлено будь-якою необхідністю зі сторони адвоката, який представляв відповідача на всіх етапах судового процесу, а тому суд вважає обґрунтованим затрачений на складання цього документу час у обсязі 3 год.

За таких умов, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, встановивши неспівмірність заявлених відповідачем до відшкодування судових витрат на правничу допомогу, їх невідповідність критеріям розумності, необхідності та неминучості, апеляційний суд, керуючись положеннями, що визначені ч.ч. 4-7, 9 ст. 129 ГПК України, вважає обґрунтованими сукупні витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000,00 грн та відмовляє ТОВ «ПКК «Спецбудналадка» в решті вимог.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За розгляд цієї апеляційної скарги при зверненні до суду апеляційної інстанції ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатило судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4699 від 01.08.2022.

Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18 дійшла висновку, що судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Отже, апеляційні та касаційні скарги подані на судове рішення місцевого суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, не є об`єктом справляння судового збору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постановах від 01.10.2020 у справі № 910/15191/19, від 22.02.2021 у справі № 922/3439/19, від 02.11.2021 у справі № 922/4198/20, від 09.12.2021 у справі № 910/570/16, від 14.12.2021 у справі № 910/17870/20, від 26.05.2022 у справі № 918/339/21, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції оскаржена позивачем лише в частині вирішення питання про розподіл судових витрат в суді першої інстанції, а саме - про компенсацію витрат відповідача на професійну правничу допомогу, подану відповідно до статті 130 ГПК України, тобто фактично судом прийнято додаткове рішення, то подана апеляційна скарга не підлягала оплаті судовим збором відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 цієї статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

А як передбачено ч. 5 цієї статті повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, сплачений апелянтом за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 481,00 грн може бути повернутий з державного бюджету за умов подання відповідного клопотання, як це передбачено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 130 232-235, 244, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі № 908/2702/21 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 у справі № 908/2702/21 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрат відповідача на правову допомогу у справі № 908/2702/21 в розмірі 55 000,00 грн скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка» щодо витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 55 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ідентифікаційний код юридичної особи 40696815 (вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, м. Дніпро, 49089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка», ідентифікаційний код юридичної особи 20482320 (вул. Феодосійська,3, м. Запоріжжя, 69008) 25 800 (двадцять п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В іншій частині заяви відмовити».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ідентифікаційний код юридичної особи 40696815 (вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, м. Дніпро, 49089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКК «Спецбудналадка», ідентифікаційний код юридичної особи 20482320 (вул. Феодосійська,3, м. Запоріжжя, 69008) 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 01.11.2022

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов