РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2022Справа № 910/6565/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

(36023, м. Полтава, вул. Колективна, 10, код 37686922)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай"

(04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корп. 6А, код 32404600)

про стягнення 10 254,31 грн

без виклику представників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (далі - відповідач) про стягнення 10 254,31 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП, право вимоги якої (відшкодування шкоди) перейшло до позивача на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 відкрито провадження у справі № 910/6565/22 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Також вказаною ухвалою суду витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України відомості щодо полісу № ЕР/202819154.

10.08.2022 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду щодо відомостей щодо полісу № ЕР/202819154.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 02.08.2022 була отримана позивачем 10.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 642.

Відповідачу копія такої ухвали направлена на адресу, яка відповідає адресі відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте відправлення за № 634 повернуто до суду з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Клопотань про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) представників сторін до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

14.04.2021 між ПрАТ «СК «Саламандра» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту № 5152.181776, згідно з яким ПрАТ «СК «Саламандра» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Насін Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП.

17.05.2021 на автодорозі М-03-Київ-Довжанський (на м. ростов-на-дону), 62 км. 70 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участі, зокрема, автомобіля ДАФ д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , а також автомобіля «Насін Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у результаті чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження що підтверджується інформацією від Національної поліції України.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 12.08.2021 (з урахуванням постанови від 01.02.2022) у справі № 355/681/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 2.3.ф, 2.3.б Правил дорожнього руху.

Вказана постанова суду набрала законної сили 25.08.2021.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Саламандра» з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку, а також 20.08.2021 звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції № 0033270.05 від 26.05.2021 вартість відновлювального ремонту склала 11 254,31 грн.

Згідно зі страховим актом № 0033270.05.21/1 від 14.09.2021 ПрАТ «СК «Саламандра» вирішено виплатити страхувальнику 11 254,31 грн страхового відшкодування, яке було сплачено страховику відповідно до платіжного доручення № 4687 від 05.10.2021.

Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував автомобілем ДАФ, д.р.н НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202819154.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130 000,00 грн, та франшизу в розмірі 1000,00 грн.

02.01.2020 між ПрАТ "Страхова Компанія "Саламандра" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01-2020-СК щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Ю.Ес.Ай.".

Оскільки на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 від ПрАТ "Страхова Компанія "Саламандра" до позивача перейшло право вимоги до відповідача, зокрема, за страховим актом № 0033270.05.21/1 від 24.09.2021 на виплату страхового відшкодування у розмірі 10 254,31 грн, яке останній мав сплатити внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17.05.2021, позивач направив на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування № 07375 від 06.10.2021 про сплату вказаної заборгованості.

З огляду на те, що відповідач не відшкодував позивачу суму страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 10 254,31 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Однак суд зазначає, що, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Матеріалами справи підтверджено виплату ПрАТ «СК «Саламандра» страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Нісан Кашкай», д.р.н. НОМЕР_3 , у розмірі 11 254,31 грн.

Таким чином, у ПрАТ "СК "Саламандра" виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_3 , а саме - у відповідача, як особи, яка взяла на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_2 , за мінусом франшизи в розмірі 1 000,00 грн, тобто у сумі 10 254,31 грн.

Поряд з цим, суд встановив, що 02.01.2020 між ТОВ "МАРКС.КАПІТАЛ" (надалі - позивач, фактор) та ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" (надалі - клієнт) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 (надалі - договір факторингу), за умовами п. 1.1. та п. 1.2. якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується виплатити клієнтові права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (регресні вимоги).

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 2 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 06.10.2021 між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Саламандра» підписано акт прийому-передачі документів № 03-04 від 06.10.2021, зокрема, за регресною вимогою до ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай." на суму 10 254,31 грн по страховому випадку № 0033270.5.21/1 (пп. 5 п. 1 вказаного акту), також передача права вимоги підтверджується підписаним між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Саламандра» переліком переданих регресних вимог за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 (п. 8 переліку).

Згідно з умовами п. 1.3. договору факторингу права за регресними вимогами переходять від клієнта до фактора з моменту підписання акту прийому-передачі документів по відповідній регресній вимозі.

Таким чином, з 06.10.2021 до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «ДАФ» НОМЕР_2 , тобто до відповідача, як страхувальника за полісом серії ЕР/202819154.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, 07.10.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 07375 від 06.10.2021 про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 10 254,31 грн, яку останній отримав 12.10.2021.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу позивачу або ж ПрАТ «СК «Саламандра» матеріали справи не містять.

На підставі вищевикладеного, судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню заяявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 10 254,31 грн.

Щодо судових витрат позивача, суд зазначає, що в позовній заяві при зазначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позивач повідомляє суд про те, що ним понесено витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн, витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 5 000, 00 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Щодо судових витрат позивача, суд зазначає, що в позовній заяві при зазначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позивач повідомляє суд про те, що ним понесено витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн, витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 5 000, 00 грн.

Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд покладає сплачений судовий збір на відповідача.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

До позовної заяви долучено договір № 02/2022-АБ від 14.02.2022 про надання професійної правничої допомоги, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Терзі та партнери» в особі керуючого Терзі Олександра Сергійовича. Згідно з п. 3.3. договору оплата гонорару здійснюється шляхом його перерахування на поточний рахунок бюро не пізніше п`яти робочих днів з моменту отримання клієнтом відповідного акту виконаних робіт.

Також позивач долучає детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) та акт надання послуг від 14.07.2022 з обсягом наданих послуг у сукупному розмірі 5 000,00 грн.

Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений печатками, а отже, суд дійшов висновку, що позивач отримав примірник акту при його підписанні 14.07.2021. За таких обставин, згідно з умовами договору та фактичними обставинами справи, винагорода адвокату мала б бути сплачена до 19.07.2021.

Дослідивши подані позивачем докази, суд зазначає, що позивачем належними та достатніми доказами доведено розмір витрат на правничу допомогу по справі № 910/6565/22.

При цьому, оцінюючи докази, надані позивачем, судом враховано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказану правову позицію висловлено у постанові від 03.10.2019 Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19.

Судом враховано те, що за приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем, у порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, заяви про зменшення суми судових витрат не подано, заперечень щодо співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу не наведено.

Враховуючи надані адвокатом послуги, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд зазначає про обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5 000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України витрати позивача на правничу допомогу покладаються на відповідача.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А, код 32404600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Колективна, будинок 10, ідентифікаційний код 37686922) матеріальну шкоду в розмірі 10 254,31 грн (десять тисяч двісті п`ятдесят чотири грн 31 коп.), витрати на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гри 00 коп.) та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.10.2022.

Суддя О.Г. Удалова