ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 Справа № 914/375/22
місто Львів
За позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль,

до відповідача: Державного підприємства «Бродівське лісове господарство», м. Броди Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, м. Київ

про зобов`язання погодити межі земельної ділянки

Суддя: Олена ЩИГЕЛЬСЬКА
Секретар с/з: Маркіян-Павло ЛАБАЗ
Представники сторін:
від позивача: Горішко Х.Я., Коломієць К.В.-представники

від відповідача: Барабаш В.Г.-адвокат,

від третьої особи: Лесик-Гошко О.Є.-представник

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» про зобов`язання погодити межі земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 в м. Броди, вул. Богуна, 13.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2022 року справу передано судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 17.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.03.2022.

14.03.2022 за вх.№6056/22 в системі документообігу суду зареєстровано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.03.2022 підготовче засідання відкладено на 11.04.2022.

Ухвалою суду від 11.04.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство оборони України. Зобов`язано відповідача скерувати третій особі відзив на позовну заяву, докази скерування подати до суду, Зобов`язано третю особу подати письмові пояснення по суті спору з доказами їх скерування іншим учасникам справи. Зупинено провадження у справі №914/375/22 до закінчення воєнного стану в Україні.

30.05.2022 за вх.№11382/22 в системі документообігу суду зареєстровано подане позивачем клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.06.2022 поновлено провадження у справі 914/375/22, підготовче засідання призначено на 11.07.2022.

07.07.2022 (вх.№14559/22) в системі документообігу суду зареєстровано пояснення третьої особи щодо позову.

11.07.2022 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№14712/22).

Ухвалою суду від 11.07.2022 строки підготовчого провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 25.07.2022.

20.07.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№15562/22), згодом вказані документи надійшли засобами поштового зв`язку.

В підготовчому засіданні 25.07.2022 оголошено перерву до 15.08.2022.

10.08.20 до суду надійшло клопотання про витребування доказів(вх.№16832/22).

15.08.2022 представником відповідача подано заяву в порядку п. 8 ст. 129* ГПК України (вх.№17059/22).

В підготовчому засіданні 15.08.2022 оголошено перерву до 19.09.2022.

16.09.2022 в системі документообігу суду за вх.№19223/22 зареєстровано додаткові пояснення позивача по справі.

Ухвалою суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/375/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2022.

В судове засідання 06.10.2022 з`явилися представники сторін.

Представниці позивача позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та поданих поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представниця третьої особи надала пояснення щодо позовних вимог, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи позивача
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до Державного акту на право користування землею серія Б№040577 від 1984, Луцькій КЕЧ району надана земельна ділянка площею 82,17 га в постійне користування для обслуговування будівель і споруд на території військового містечка №27. На земельній ділянці знаходяться будівлі і споруди військового містечка № НОМЕР_1 , що використовуються військовою частиною НОМЕР_2 та знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль.

КЕВ м. Тернопіль отримано Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 09.06.2020 року, яким надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

Позивачем було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку військового містечка №27 площею 59,2251 га.

КЕВ м. Тернопіль неодноразово направлялися документи до ДП «Бродівське лісове господарство», щодо погодження межі земельної ділянки за межами міста військового містечка за адресою АДРЕСА_1 , однак ДП «Бродівське лісове господарство» повідомлено, що не може погодити межі земельної ділянки військового містечка за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначене зумовило звернення до суду з позовом до Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» про зобов`язання погодити межі земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Також КЕВ м. Тернопіль вважає не обгрунтованими посилання Відповідача на державний акт, виданий ДП «Бродівське лісове господарство» в 1961 році та нібито часткову накладку земельних ділянок, а також, відповідно, відмову у погодженні меж земельної ділянки.

Аргументи відповідача
У відзиві на позовну заяву зазначено, що ДП «Бродівське лісове господарство» має спільну межу з військовим об`єктом, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана межа також проходить в 24 кварталі земель держлісфонду ДП «Бродівське лісове господартсво», безпосередньо прилягаючи до автодороги Київ-Чоп. Частина вказаної земельної ділянки відгороджена фактично військовою частиною, і перебуває фактично в користуванні військової частини, орієнтованим розміром 1,2 га. Ця частина земельної ділянки по конфігурації повністю відповідає акту на право користування ДП «Бродівське лісове господарство» за 1961 рік. Ніяких змін з того часу в дані документи не вносилось. Таким чином ДП «Бродівське лісове господарство» не може об`єктивно погодити межі земельної ділянки, зазначені в технічній документації з землеустрою, скільки частина цих земель, орієнтованою площею 1,1 -1,2 га. перебуває в користуванні лісгоспу з 1961 року.

Також відповідачем вказані заперечення на обраний позивачем спосіб захисту. Відповідач вважає, що позов щодо зобов`язання ДП «Бродівське лісове господарство» погодити межі земельної ділянки не підлягає до задоволення.

Позиція третьої особи
У поданих поясненнях Міністерство оборони України позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідно до Державного Акту на право користування землею №040577від 1984 року Луцькій КЕЧ району надана земельна ділянка площею 82,17 га в постійне користування для обслуговування будівель і споруд на території військового містечка № НОМЕР_1 .

На земельній ділянці знаходяться будівлі і споруди військового містечка № НОМЕР_1 , що використовуються військовою частиною НОМЕР_2 та знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль (позивач по справі). Відповідно до проведеної інвентаризації площа земельної ділянки, що надана для обслуговування будівель і споруд на території військового містечка № НОМЕР_1 , становить 23,0800 га - в межах населеного пункту м. Броди та 59,2251 га - за межами населеного пункту АДРЕСА_1 .

Спільну межу з військовим містечком № НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 має ДП «Бродівське лісове господарство» (відповідач по справі). ДП «Бродівський лісгосп» користується землею на підставі Акта на право користування землею №1, виданого 20.12.1961 року.

Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації Міністерству оборони України надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 59,2251 га, що розташована за межами населеного пункту на території Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області, для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

У 2016 році Квартирно-експлуатаційним відділом м.Тернопіль (позивач по справі) виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та постійної діяльності Збройних сил України, обслуговування будівель і споруд на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 .

З метою виконання заходів щодо формування земельної ділянки Квартирно-експлуатаційний відділ м.Тернопіль неодноразово звертався до Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» з листами у яких просив погодити межі земельної ділянки за межами міста військового містечка № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , 13 або надати аргументовану відмову у термін згідно чинного законодавства. До матеріалів справи долучено копії листів, зокрема №16/1533 від 31.08.2017 року, №16/2040 від 02.11.2017 року, №16/337 від 20.02.2018 року, №16/749 від 18.04.2019 року та №16/482 від 16.09.2020 року,

У відповідь на вказані звернення відповідач повідомляв, що ДП «Бродівський лісгосп» не може погодити межі земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 (за межами міста) за адресою АДРЕСА_1 , яку займає діюча військова частина НОМЕР_2 тому, що згідно розробленої технічної документації із землеустрою від 2016 року, на відрізку точок 5,6,7 та 48 метрів в напрямку точки 8 границя ділянки проходить по землях держлісфонду. Частина вказаної земельної ділянки площею 0,6 га знаходиться на землях держлісфонду згідно викопіювальних матеріалів лісовпорядкування (додаток №2) та плану-схеми накладки на планшет лісовпорядкування координат і довжин ліній із матеріалів технічної документації. Конфігурація земельної ділянки держлісфонду, яка межує із земельною ділянкою військової частини НОМЕР_2 відповідає матеріалам лісовпорядкування 2010 року та Акту на право користування землею №1, виданому ДП «Бродівський лісгосп» 20 грудня 1961 року. З грудня 1961 року по травень 2019 року ніяких документів, що підтверджували би зміни меж держлісфонду в ДП «Бродівський лісгосп» не надходило.

Матеріали справи містять копії Листів з додатками, а саме №80 від 20.02.2018 року, №189 від 28.05.2019 року та №340 від 23.09.2020 року.

Позивачем також долучено до матеріалів справи копію Опису виконання землевпорядних робіт по відновленню меж земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 (за межами населеного пункту) площею 59,2251 га.

Зокрема інженером-землевпорядником зазначено, що згідно договору №258 - 15 від 13.03.2018 року, проведено польове обстеження меж даної земельної ділянки. При вивченні матеріалів минулих років встановлено, що на земельну ділянку військового містечка №27 наявний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою виданий в 1984 році. В спірній частині земельної ділянки, відстані в натурі відрізняються від довжин ліній які зображені на державному акті, а саме: 1) Лінія 11-12 (державний акт КЕВ) - 129,0 м.; 2) Лінія згідно державного акту виданого держлісфонду - 156,7 м; 3) Лінія 4 -5 згідно документації по відновленню - 166,28 м. Враховуючи, що відстань згідно документації найбільша, накладка із землями держлісфонду виключена.

Також зазначено, що державний акт виданий держлісфонду в 1961 році, розроблений без прив`язки до державної системи координат не відповідає фактичному користуванню земельними ділянками станом на час проведення робіт. На ньому не відображені зміни які відбулись після видачі в 1961 році державного акту.

ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Позивач вважає, що відмова відповідача погодити межі земельної ділянки за межами міста військового містечка № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , порушує його права оскільки через таку відмову Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль не може завершити формування земельної ділянки, присвоїти кадастровий номер та зареєструвати її в Державному реєстрі за Міністерством оборони.

Відповідно до статті 50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до положень вказаної статті проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок (стаття 198 ЗК України).

Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц, №514/1571/14-ц та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 12 ЦК України унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За приписами частин 1-2 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність у чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, обов`язку землекористувача з надання згоди на погодження меж та/або порядку примусового погодження меж суміжних користувачів земельних ділянок, така відмова не є перешкодою для завершення процедури приватизації земельної ділянки, з огляду на що відсутні підстави для задоволення позову.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір залишається за позивачем в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.22р.

Суддя Щигельська О.І.