ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1350/22

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г.,

розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ"

(02121, м. Київ, Харківське шосе, будинок 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення №4)

до відповідача: Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

(08300, Київська обл., м. Бориспіль, АЕРОПОРТ)

про стягнення 432 699,50 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою від 10.08.2022 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 432 699,50 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2022 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

16.08.2022 на адресу електронної пошти суду від позивача надійшла заява, в якій останній просить долучити до матеріалів справи лист Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №1-14.2/2191/22 від 14.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.08.2022 справу №911/1350/22 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін.

17.08.2022 через канцелярію суду позивачем було подано заяву, в якій останній просить долучити до матеріалів справи лист Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №1-14.2/2191/22 від 14.07.2022.

13.09.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому міститься клопотання про поновлення строку для подання відзиву та приєднання його до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.09.2022 у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву відмовлено та продовжено останньому строк для подання відзиву на позов з власної ініціативи.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- акт приймання-передачі №800/0122 за період з 01-31 січня 2022 року на суму 384771, 71 грн. не можна вважати доказом наявної у відповідача заборгованості, оскільки він не був підписаний зі сторони відповідача через наявність розбіжностей в періоді надання послуг та обсягу кВт спожитої енергії;

- відповідач в телефонному режимі повідомив представника позивача про недоліки Акту приймання-передачі №800/0122 на суму 384771, 71 грн., у відповідь на що на його адресу позивачем було направлено відкорегований Акт та рахунок на суму 380999,98 грн.;

- вимога про сплату заборгованості та пені, що направлялась відповідачу з метою досудового врегулювання спору не може братись до уваги, оскільки на момент її направлення (19.04.2022 та 17.05.2022) позивачем не було відкореговано акт приймання-передачі наданих послуг;

- сума основного боргу у розмірі 384771,71 грн. не відповідає дійсності, оскільки у відкоригованому Акті приймання-передачі послуг зазначена інша сума - 380999,98 грн.,

- суми нарахованих позивачем штрафних санкцій також є не достовірними;

- невиконання відповідачем умов договору сталось виключно через настання форс-мажорних обставин, а саме військового вторгнення російської федерації на територію України;

- відповідач не підлягає притягненню до відповідальності у вигляді нарахування та стягнення штрафних санкцій у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили, що не залежали від його волі та бажання.

20.09.2022 на адресу електронної пошти суду від позивача надійшла заява про продовження строку на подання відповіді на відзив.

22.09.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій міститься клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив та приєднання її до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.10.2022 заяву позивача про продовження строку на подання відповіді на відзив задоволено та продовжено останньому строк для подання відповіді на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначає наступне:

- доводи відповідача про те, що саме 27.06.2022 позивач направив йому Акт приймання-передачі та рахунок на суму 380999, 98 грн. не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами;

- у відповіді на вимогу (лист №1-14.2/2191/22 від 14.07.2022) відповідач не висловлював жодних заперечень щодо направлених актів;

- відповідач після отримання вимоги вих. №369-06-22 від 23.06.2022 про сплату заборгованості у сумі 384771, 71 грн. у телефонному режимі просив позивача змінити суму Акту, оскільки обсяг спожитої електричної енергії виходив за межі погодженого сторонами у договорі, роз`єднавши обсяг, який входить у межі погодженого і обсяг, який відповідач спожив поза межами встановленого у договорі;

- обсяг фактичного споживання електричної енергії у кількості 89179 кВт год.

відповідач не заперечив;

- обсяг фактичного споживання електричної енергії позивачем визначені у Акті та рахунку за січень 2022 року у кількості 89179 кВт год. та підтверджені відомостями операторів системи розподілу електричної енергії;

- 25.07.2022 позивач направив на електронну адресу відповідача Акт приймання-передачі та рахунок на суму 380999, 08 грн.;

- накладна та опис вкладення від 27.06.2022 підтверджують факт направлення вимоги вих. №369-06-22 від 23.06.2022 про сплату заборгованості у сумі 384771,71 грн. разом з Актом приймання-передачі та рахунком на суму 384771,71 грн.;

- направлений відповідачу Акт приймання-передачі на суму 384771, 71 грн. останній не підписав, у строк п`яти робочих днів мотивованої відмови від його підписання не надав та не повернув зазначеного акту позивачу;

- Акт приймання-передачі електричної енергії на суму 384771,71 грн. є погодженим відповідачем та підлягає оплаті;

- позивач вважає, що повідомлення на офіційному веб-сайті відповідача про настання форс-мажорних обставин на території України не може бути підставою для його звільнення від виконання зобов`язань за договором, оскільки договором встановлено порядок та строки повідомлення про настання форс-мажорних обставин та про неможливість, у зв`язку із наявністю таких обставин, виконувати зобов`язання за договором.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 17.10.2022.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано заборгованістю Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Споживач) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" (далі - Постачальник), що утворилась внаслідок неналежного виконання Споживачем умов договору ДК 021:2015 « 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія для Одеського РСП Украероруху)» за №4-73/2021 від 19.02.2021 (далі - Договір), що укладений з Постачальником.

Так, в матеріалах справи міститься підписана Споживачем (відповідачем у справі) заява-приєднання до умов Договору №4-73/2021 від 19.02.2021, погодившись із якою (акцептувавши її), відповідач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до цього Договору в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1. Договору його умови розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону України «Про публічні закупівлі» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.08.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).

Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу за кодом ДК 021:2015 « 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія для Одеського РСП Украероруху)» (далі- електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (спожитої) електричної енергії. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Відповідальним зі сторони Споживача за виконання умов цього Договору є Одеський регіональний структурний підрозділ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Одеський РСП), крім грошових зобов`язань.

Умовами п.п. 4.1., 4.2., 4.3. Договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію в строк з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року. Загальний обсяг постачання електричної енергії складає 1105200 кВт*год (прогнозовані обсяги споживання на 11 місяців, згідно Додатку №4 до цього Договору). Перелік об`єктів Споживача за якими здійснюється постачання електричної енергії за цим Договором, передбачений Додатком №2 до цього Договору.

Відповідно до п. 4.6. Договору Споживач має право здійснювати коригування обсягів споживання, зазначених у Додатку №4 до цього Договору, шляхом направлення відповідного листа (на електронну адресу Постачальника або рекомендованим листом або вручення кур`єром або особисто за адресою Постачальника, передбаченого розділом 15 цього Договору) із зазначенням скоригованого обсягу споживання у розрахунковий період до 5 (п`ятого) числа розрахункового періоду.

Пунктами 5.6. та 5.9. Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформляється шляхом підписання Сторонами Актів, які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. Уповноважений представник споживача розглядає та підписує Акт у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів або надає вмотивовану відмову від підписання такого Акту.

Згідно з п.п. 6.1.7., 6.1.8. та 6.2.1. Договору Споживач, зокрема, має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта; забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.п. 7.1.1. та 7.1.5. Договору Постачальник має право: отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію; проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів електричної енергії з підписанням відповідного акта.

Пунктом 13.1. Договору передбачено, що цей договір є укладеним після його підписання Сторонами і діє до 31.01.2022, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Сторона, яка прострочила виконання свого обов`язку, не вправі посилатись на чинність цього Договору як на підставу для звільнення від відповідальності.

В подальшому Сторонами було укладено додаткові договори за №№ 1-9 до Договору.

Матеріали справи також містять комерційну пропозицію відповідно до п. 4 якої розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Оплата за розрахунковий період здійснюється за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку після підписання Сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за розрахунковий період.

Згідно з п. 5 комерційної пропозиції після закінчення розрахункового періоду до 5 числа, місяця наступного за розрахунковим здійснюється коригування обсягів за цей розрахунковий період.

Умовами п. 6 комерційної пропозиції передбачено, що рахунок надається Споживачу шляхом направлення на електронну пошту Споживача ІНФОРМАЦІЯ_3 та/або рекомендованим листом на адресу, зазначену у розділі 15 Договору до 5-го числа, місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у графіку оплати за товар відповідно до Додатку 6 до цього Договору (заповнюється під час укладання Договору).

Відповідно до п. 11 комерційної пропозиції договір набуває чинності після його підписання й діє до 31.01.2022 року включно, але до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Позивач зазначає, що обсяг споживання відповідачем електричної енергії підтверджується листами АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та АТ «Миколаївобленерго», на підставі яких позивачем було складено Акт приймання-передачі №800/0122 на суму 384771,71 грн.

17.03.2022 зазначений вище Акт разом з рахунком позивач направив відповідачу на електронні адреси: , ІНФОРМАЦІЯ_2 та , на підтвердження чого надав суду копію роздруківки з його електронної пошти.

Позивачем в позові також вказано, що 19.04.2022 відповідачу на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 було відправлено вимогу про сплату заборгованості на суму 384771,71 грн. разом з копіями Акту приймання-передачі та рахунку, на підтвердження чого позивач надав суду копію роздруківки з його електронної пошти.

17.05.2022 позивачем було відправлено поштою на адресу відповідача зазначену вище вимогу разом з Актом та рахунком, на підтвердження чого ним долучено до матеріалів справи копії фіскального чека та роздруківки з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» за трекінгом відправлення №660.

Разом з тим, позивачем 27.06.2022 було відправлено поштою на адресу відповідача повторну вимогу про сплату заборгованості на суму 384771,71 грн. разом з копіями Акту та рахунку, на підтвердження чого він надав копії опису вкладення у цінний лист, накладної, фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення.

Натомість, відповідач наголошує на тому, що не погоджуючись із Актом приймання-передачі електричної енергії на суму 384771,71 грн. він в телефонному режимі повідомив представника позивача про наявні недоліки та просив їх усунути, у відповідь на що позивач 27.06.2022 відправив йому відкорегований Акт приймання-передачі №800/0122 та рахунок на суму 380999,98 грн.

Відкорегований Акт приймання-передачі та рахунок відповідач вважає що отримав 06.07.2022, на підтвердження чого надав опис вкладення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №313.

Так, з наданих позивачем доказів на підтвердження направлення листів 17.03.2022 на електронні адреси відповідача з Актом та рахунком на суму 384771,71 грн. у суду відсутня можливість встановити ідентифікуючі ознаки Акту та рахунку, що були відправлені, в тому числі на яку суму вони були складені.

З доказів направлення позивачем відповідачу 19.04.2022 на електронні адреси вимоги про сплату заборгованості та з доказів відправлення 17.05.2022 йому зазначеної вимоги поштою разом з Актом та рахунком також неможливо встановити на яку суму були складені Акт та рахунок, що були відправлені.

Разом з тим, з доказів відправлення позивачем поштою 27.06.2022 на адресу відповідача повторної вимоги про сплату заборгованості на суму 384771,71 грн. разом з Актом та рахунком та з наданих відповідачем доказів відправлення йому відкорегованого Акту та рахунку на суму 380999,98 грн. - неможливо встановити на яку суму були складені Акти та рахунки, що були відправлені.

У відповіді на відзив позивач вказує, що 25.07.2022 на електронні пошти контактних осіб відповідача він направив відкорегований Акт приймання-передачі №800/0122 на суму 380999,98 грн. та рахунок №01-03-22/800 від 28.02.2022 на суму 380999,98 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно визнає факт звернення до нього відповідача із проханням зміни суми Акту, після чого позивач здійснив дії спрямовані на роз`єднання обсягу спожитої електричної енергії, який входить у межі погодженого і обсяг, який відповідач спожив поза межами встановленого у договорі та направлення відповідачу Акту приймання-передачі та рахунку на суму 380999,98 грн. - тобто меншу ніж у первісному Акті №800/0122.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію Акту приймання-передачі електричної енергії №800/0122 від 19.01.2022 на суму 380999,98 грн., що підписний представниками як позивача, так і відповідача, а також скріплений печатками підприємств сторін та рухунку №01-03-22/800 від 28.08.2022 на суму 380999,98 грн.

У пункті 5.9. Договору зазначено, що приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформляється шляхом підписання Сторонами Актів, які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку Актам примання-передачі електричної енергії за №800/0122 на суму 384771,71 грн. та за №800/0122 на суму 380999,98 грн., а також доводам і доказам сторін, суд дійшов висновку, що докази надані відповідачем у їх сукупності є більш вірогідними, а тому рішення приймається на підставі Акту примання-передачі №800/0122 на суму 380999,98 грн., який підписаний та погоджений обома сторонами та рухунку №01-03-22/800 від 28.08.2022 на суму 380999,98 грн.

Разом з тим, з долучених позивачем до матеріалів справи доказів направлення відповідачу 25.07.2022 Акту та рахунку на суму 380999,98 грн., а саме з копій роздруківок з електронної пошти позивача, неможливо встановити на які саме електронні адреси було здійснено відправлення, а також дату такого направлення, оскільки роздруківки зроблені таким чином, що електронні адреси видно не повністю, а дата відправлення взагалі відсутня. Також з вказаних вище роздруківок вбачається, що позивачем направлялись лише Акти без рахунків та було зазначено «Акти Украерорух виправлені», але на яку саме суму вони були складені встановити неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем долучено копію Акту приймання-передачі №800/0122-1 за період з 01-19 січня 2022 на суму 3771, 73 грн.

Однак, враховуючи викладене, суд позбавлений можливості прийняти рішення також з урахуванням вказаного Акту.

Крім цього, судом враховано, що позивачем не долучено рахунку на оплату вказаного вище Акту на суму 3771, 73 грн. та доказів його направлення на адресу відповідача.

Судом надана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, умови постачання, порядок обліку та оплати, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 714 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно із ч. 1, 2, 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

В Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, міститься визначення, а саме договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

В п. 5.8. Договору сторони узгодили, що порядок оплати, терміни (строки) здійснення оплати, визначені в Комерційній пропозиції Постачальника (Додаток №3 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Сторонами у п. 6 Комерційної пропозиції передбачено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у графіку оплати за товар відповідно до Додатку 6 Договору, а саме: протягом 5 банківських днів.

Як вказано вище, з наданих позивачем доказів відправлення 25.07.2022 відповідачу Акту приймання-передачі та рахунку на суму 380999,98 грн. неможливо встановити факт відправлення саме рахунку, а також на яку суму був складений Акт, на які саме адреси він був відправлений та дату відправлення.

З підписаного обома сторонами Акту приймання-передачі електричної енергії №800/0122 на суму 380999,98 грн. вбачається, що даний Акт роздруковано відповідачем на бланку Украероруху за вх. №2.3-03/359/22 від 28.07.2022, а також затверджено його представником Ожиговою О.В. та скріплено печаткою підприємства - 26.07.2022.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази з яких можливо встановити дату отримання відповідачем Акту та рахунку на суму 380999,98 грн., суд дійшов висновку, що строк їх оплати слід визначати протягом 5 банківських днів від дня затвердження представником відповідача - 26.07.2022.

Таким чином, строк оплати рахунку №01-03-22/800 від 28.02.2022 за січень 2022 на суму 380999,98 грн. настав 02.08.2022 (5 банківських днів з дня затвердження відповідачем Акту, з врахуванням що 30.07.2022 та 31.07.2022 неробочі дні).

Однак, в порушення умов договору відповідачем вартість спожитої електричної енергії у визначений договором строк не оплачена.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в частині нездійснення сплати заборгованості за спожиту електричну енергію у період з 01-19 січня 2022 року, а також наявність заборгованості за вказаний період в сумі 380999,98 грн., що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідач докази сплати боргу на користь позивача станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього позовних вимог у вказаному розмірі не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення заборгованості за період з 01-19 січня 2022 року в сумі 380999,98 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії за умовами договору з боку відповідача залишились невиконаними.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 02.06.2022 по 05.08.2022: 33944, 24 грн. пені, 2055,63 грн. 3% річних та 11927,92 грн. інфляційних втрат.

Умовами п. 9.6. Договору передбачено, що за порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, зазначених у цьому Договорі, Постачальник має право стягнути із Споживача пеню у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 7 комерційної пропозиції за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Таким чином, сторони передбачили сплату пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ. В той же час, у розрахунках позивача застосовано подвійну облікову ставку НБУ, що не відповідає вимогам вказаних пунктів Договору та Комерційної пропозиції.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останнім невірно визначено момент виникнення у відповідача прострочення виконання зобов`язання, оскільки кінцевим строком оплати є 02.08.2022, тому саме з 03.08.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання свого обов`язку.

Враховуючи вказане вище, судом здійснено перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 782.87 грн. та 3% річних у розмірі 93.94 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобов`язання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобов`язання - після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи те, що строк прострочення виконання зобов`язання у відповідача настав 03.08.2022, у суду відсутні підстави для стягнення з нього інфляційних витрат за серпень 2022, оскільки період прострочення склав менше місяця.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення інфляційних втрат за серпень 2022 в сумі 11927,92 грн. слід відмовити.

Щодо тверджень відповідача про те, що невиконання ним умов Договору сталось виключно через настання форс-мажорних обставин, а саме військового вторгнення російської федерації, слід зазначити наступне.

Відповідно до умов Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше ніж протягом наступних п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити іншу сторону у письмовій формі.

Натомість, матеріали справи не містять доказів повідомлення у письмовій формі відповідачем позивача про настання обставин непереборної сили та неможливість у зв`язку із цим виконати договірні зобов`язання.

При цьому, обставинна введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Верховний Суд в постанові від 25 січня 2022 р. № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Враховуючи доводи відповідача відносно виникнення форс-мажорних обставин та наданих у їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено об`єктивної неможливості виконання умов договору у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 380999,98 грн. основного боргу, 782, 87 грн. пені та 93,94 грн. 3% річних.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, АЕРОПОРТ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" (02121, м. Київ, Харківське шосе, будинок 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення №4) заборгованість у сумі 380999,98 грн. (триста вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок), пеню в сумі 782, 87 грн. (сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят сім копійок), три проценти річних в сумі 93,94 грн. (дев`яносто три гривні дев`яносто чотири копійки) та витрати зі сплати судового збору в сумі 5728, 15 грн. (п`ять тисяч сімсот двадцять вісім гривень п`ятнадцять копійок), видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 24.10.2022.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.