РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.10.2022Справа № 910/7380/22
За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР"

про стягнення 1335,65 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР" про стягнення 1335,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором 3-В від 01.02.2021.

Ухвалою суду від 18.08.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25.08.2022 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали від 18.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7298/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

14.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки, сума основного боргу ним оплачена у повному обсязі 18.08.2022. До відзиву долучено докази сплати суми основного боргу в розмірі 1326,04 грн. У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити у задоволенні штрафних санкцій, мотивуючи тим, що відповідач не мав змогу провести розрахунки з позивачем своєчасно внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що свідчить про виникнення обставин непереборної сили ("форс-мажор").

26.09.2022 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він підтверджує оплату відповідачем суми основного боргу, проте, просить стягнути пеню у розмірі 4,20 грн, 3% річних у розмірі 1,27 грн та інфляційні втрати у розмірі 4,14 грн та вирішити питання судових витрат. Позивач також відзначає, що санкції були ним нараховані включно по 23.02.2022 до оголошення воєнного стану, а тому у відповідача відсутні підстави посилатись на форс-мажор.

Подана заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам статті 46 Господарського процесуального кодексу України та прийнята судом до розгляду, в зв`язку з чим предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача суми штрафних санкцій в розмірі 9,61 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (сторона 2) укладено договір № 3-В про відшкодування вартості водопостачання та водовідведення, спожитого в процесі надання послуг з харчування, за умовами якого сторона 1 забезпечує сторону 2 водою та водовідведенням, за кодом ДК 021:2015-65110000-7 (розподіл води) та ДК 021:2015-90430000-0 (послуги з відведення стічних вод (послуги каналізації)), отримані від постачальника для забезпечення надання послуг харчування особового складу в/ч НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2 договору, сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість оплачених послуг з водопостачання та водовідведення, спожитих в процесі надання послуг з харчування на підставі договору на закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) №286/2/21/3 від 12.01.2021.

Додатковою угодою від 13.12.2021 до договору № 3-В від 01.02.2021 термін дії договору визначено з 01.02.2021 до 31.03.2022 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з пунктом 2.3.2., 2.3.3 договору сторона 2 зобов`язується здійснювати відшкодування вартості за спожиту воду та водовідведення відповідно до показників встановлених засобів обліку або відповідно до складеної та затвердженої стороною 1 калькуляції. Після отримання від сторони 1 рахунку-фактури, акту виконаних робіт протягом 10 банківських днів здійснити розрахунок за спожите водопостачання та водовідведення на розрахунковий рахунок КЕВ м. Суми

Судом встановлено, що сторонами договору підписані Акти виконаних робіт (надання послуг): №55 від 31.12.2021 за грудень на суму 259,00 грн, № 4 від 31.01.2022 за січень на суму 675,79 грн, № 7 від 24.02.2022 за лютий на суму 391,25 грн.

З урахуванням умов укладеного між сторонами договору послуги за грудень 2021 мали бути оплачені до 18.01.2022, послуги за січень 2022 - до 14.02.2022, послуги за лютий 2022 - до 12.03.2022.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідачем погашено суму основного боргу в розмірі 1326,04 грн. з порушенням строку, встановленого договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 18.08.2022 № 51760 на суму 259,00 грн, № 51763 на суму 675,79 грн, № 51766 на суму 391,25 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 4,20 грн, 3 % річних в розмірі 1,27 грн та інфляційні втрати в розмірі 4,14 грн за загальний період з 19.01.2022 по 23.02.2022.

Посилання відповідача на те, що останній не мав змогу провести розрахунки з позивачем своєчасно внаслідок введення воєнного стану на території України, що свідчить про виникнення обставин непереборної сили ("форс-мажор") суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що строк оплати по договору за грудень 2021, січень 2022 настав до 24.02.2022, а позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій по 23.02.2022. Крім того, відповідачем не дотримано умов п. 7.3 договору щодо повідомлення про неможливість виконати свої зобов`язання через форс-мажорні обставини.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, та вважає його арифметично вірним та обгрунтованим. А тому вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1,27 грн та інфляційні втрати в розмірі 4,14 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 3.4. договору за порушення термінів відшкодування вартості спожитої води та водовідведення сторона 2 сплачує стороні 1 пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 4,20 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити пеню, 3% річних та втрати від інфляції.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, 10/8, ідентифікаційний код 40887542) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми (40021, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 165, ідентифікаційний код 26622590) 3 % річних в розмірі 1 (одна) грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 (чотири) грн. 14 коп., пеню в розмірі 4 (чотири) грн. 20 коп. та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

3.Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко