ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 Справа № 917/45/22

м.Полтава

за позовною заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м.Полтава, Полтавська область,36000

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, ,36022

про визнання недійсним правочину

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину - заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-72/22441 від 20.10.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем виникли зустрічні однорідні зобов`язання, а саме зобов`язання відповідача, перед КП ПОР «Полтававодоканал» відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2021р. у справі № 917/381/21 в сумі 138134,45 грн. (135864,45 грн. нарахувань по акту від 22.02.2021р. яким виявлено факт порушення цілосності пломбування запірної арматури обвідної лінії та 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору) та зобов`язання позивача відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі № 18/1407/11 - 20122749,60 грн. боргу за використану активну електричну енергію; 185152,02 грн. боргу за використану реактивну електроенергію, 1652647,92 грн. інфляційні збитки за активну електроенергію, 451178,91 грн. три проценти річних від простроченої суми за активну електроенергію, 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії, 4537,53 грн. три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 1234762,84 грн. пені, 25500,00 грн. витрат по сплаті держмита, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю, на думку позивача, спірного правочину приписам чинного законодавства України, оскільки, як зазначає позивач, здійснюючи спірну заяву Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» не врахувало, що питання врегулювання заборгованості підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію регламентується положеннями Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, за приписами ч. 2 ст. 7 якого на заборгованість, погашення якої здійснено до 01.06.2021 року або за умови повного виконання договору про реструктуризацію заборгованості, додаткові нарахування у вигляді неустойки, річних, інфляційних підлягають списанню. З огляду на визначене заборгованість за рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011 року по справі № 18/1407/11 погашена в процесі виконавчого провадження до 01.06.2021 року, тому заборгованість перед Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» в частині боргу за інфляційні збитків не може бути предметом зарахування зустрічних однорідних вимог, так як підпадають під дії Закону та підлягають списанню.

З урахуванням викладених доводів Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" просить визнати зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.01.2022 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10.02.2022

Відповідач у відзиві від 03.02.2022 за вхід. №1237 проти позову заперечує, посилаючись на те, що предметом зарахування за спірним правочином є заборгованість позивача зі сплати пені, нарахованої за несвоєчасну оплату електричної енергії, спожитої в період з 01.11.2016 по 30.11.2017, тому вона не підлягає списанню відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 (далі - Закон № 1730)

У відповіді на відзив 03.02.2022 за вхід. №1243 позивач вказує на те, що Кабінетом Міністрів України не прийнято Порядок списання неустойки (штрафу, пені) на виконання вимог Закону № 1730, а заборгованість, що є предметом спірного правочину підпадає під дію Закону №1730 тобто підлягає списанню відповідно до положень ч. 2 ст. 7даного закону.

В своїх запереченнях (том 4, а.с.84-87) відповідач зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 при визнанні одностороннього правочину недійсним судам необхідно належним чином дослідити питання, чи поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на правовідносини сторін у даній справі, та з`ясувати, чи не підлягає списанню сума пені, зазначена у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також відповідач звертає увагу, що на момент вчинення спірного правочину Закон №1730 не містить заборон щодо проведення заліку зустрічних однорідних вимог між учасниками, про що свідчить відповідна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2021 по справі №910/11116/19.

24.02.2022 за вхід. №2029 від відповідача надійшли заперечення. Заперечення залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 6 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про дату складення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

20.10.2021 Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» (відповідач) на адресу Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (позивач) направлено заяву №10-72/22441 про зарахування зустрічних однорідних вимог, яку позивач отримав 22.10.2019р.

Зі змісту заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вбачається, що станом на 08.10.2021р. КП ПОР «Полтававодоканал» має заборгованість перед АТ «Полтаваобленерго» відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі № 18/1407/11 - 20122749,60 грн. боргу за використану активну електричну енергію; 185152,02 грн. боргу за використану реактивну електроенергію, 1652647,92 грн. інфляційні збитки за активну електроенергію, 451178,91 грн. три проценти річних від простроченої суми за активну електроенергію, 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії, 4537,53 грн. три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 1234762,84 грн. пені, 25500,00 грн. витрат по сплаті держмита, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

В заяві також зазначено, що АТ «Полтаваобленерго» має заборгованість перед КП ПОР «Полтававодоканал» відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2021р. у справі № 917/381/21 в сумі 138134,45 грн. (135864,45 грн. нарахувань по акту від 22.02.2021р. яким виявлено факт порушення цілосності пломбування запірної арматури обвідної лінії та 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору).

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог АТ «Полтаваобленерго», посилаючись на приписи ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, повідомило КП ПОР «Полтававодоканал» про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

1) зобов`язання КП ПОР «Полтававодоканал» перед АТ «Полтаваобленерго» на суму 138134,45 грн. у частині оплати інфляційних збитків за активну електроенергію на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі № 18/1407/11. Всього 138134,45 грн.;

2) зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» перед КП ПОР «Полтававодоканал» на суму 138134,45 грн. (135864,45 грн. нарахувань по акту від 22.02.2021р. яким виявлено факт порушення цілосності пломбування запірної арматури обвідної лінії та 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору) відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2021р. у справі № 917/381/21. Всього 138134,45 грн.

Таким чином, відповідач повідомив, що припиняються зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» перед КП ПОР «Полтававодоканал» на суму 138134,45 грн. на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2021р. у справі № 917/381/21 та припиняються зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» перед КП ПОР «Полтававодоканал» на суму 138134,45 грн. в частині інфляційних збитків за активну електроенергію, що виникла на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі №18/1407/11.

Відповідно до частин 1 3 статті 202 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною 3 статті 203 Господарського кодексу (далі ГК) України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини 5 статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіслана позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Згідно із статтею 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 5 статті 203 ГК України, не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Під час розгляду заявлених позовних вимог по суті судом приймається до уваги наступне.

Верховною Радою України 03.11.2016 прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», надалі Закон №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Зазначений Закон визначає порядок участі в процедурі врегулювання заборгованості; встановлює умови проведення взаєморозрахунків; висвітлює питання реструктуризації заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію; регулює питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 №1639-IX (далі - Закон №1639-IX), яким внесено зміни до Закону №1730-VIII та до його назви.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1730-VIII, в редакції Закону №1639-IX, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №1730-VIII, в редакції Закону №1639-IX, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною другою статті 7 Закону України №1730-VIII, в редакції Закону №1639-IX, передбачено, на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови здійснення розрахунків за поточне споживання електричної енергії, послуги з розподілу/передачі електричної енергії, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 6 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожиту електричну енергію та встановив заборону на нарахування і стягнення з боржників (споживачів) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки електричної енергії за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

Зі змісту абзацу 4 частини першої статті 1 Закону №1730-VIII вбачається, що до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону віднесена заборгованість за спожиті енергоносії та заборгованість з різниці в тарифах. Під процедурою врегулювання заборгованості законодавець визначив заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Таким чином, із змісту Закону №1730-VIII слідує, що основна заборгованість та заборгованість з 3 % річних, неустойки, інфляційних витрат відокремлені законодавцем і включаються у довідку для включення в реєстр.

Механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), а також користування його даними врегульований Постановою КМУ від 21.02.2017р. №93 «Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, та користування зазначеним реєстром», надалі Порядок ведення реєстру.

Відповідно до п.14 Порядку ведення реєстру у реєстрі зазначаються такі дані про підприємство: повне найменування юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ; основний вид діяльності (згідно з ліцензією); регіон фактичного місцезнаходження підприємства (виробничих потужностей); підстава включення підприємства до реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата внесення змін до інформації про включене до реєстру підприємство (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата виключення підприємства з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом, утвореної станом на 1 липня 2016 р. та не погашеної станом на 31 грудня 2016 р.; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року; повне найменування юридичної особи - кредитора; код юридичної особи - кредитора згідно з ЄДРПОУ; обсяг кредиторської заборгованості, утвореної станом на 1 червня 2021 р., що підлягає реструктуризації (зазначається за кожним кредитором окремо); обсяг неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нарахованих на заборгованість, утворену станом на 1 червня 2021 р. (зазначається за кожним кредитором окремо).

Суд зазначає, що станом на час вчинення спірного правочину, так і станом на час прийняття рішення Порядок списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нарахованих на заборгованість, утворену станом на 1 червня 2021 р. на законодавчому рівні не врегульований.

Як не заперечується сторонами у справі заборгованість, що є предметом спірного правочину по зобов`язанням позивача стягнута рішенням господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі № 18/1407/11 - 20122749,60 грн. боргу за використану активну електричну енергію; 185152,02 грн. боргу за використану реактивну електроенергію, 1652647,92 грн. інфляційні збитки за активну електроенергію, 451178,91 грн. три проценти річних від простроченої суми за активну електроенергію, 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії, 4537,53 грн. три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 1234762,84 грн. пені, 25500,00 грн. витрат по сплаті держмита, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На виконання рішення господарського суду Полтавської області видано судові накази, які перебувають в органах державної виконавчої служби на примусовому виконанні. Станом на час прийняття рішення виконавче провадження з примусового виконання наказів господарського суду Полтавської області у справі №18/1407/11 зупинено відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з включенням відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Доказів, що виконавче провадження з примусового виконання рішенням господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі № 18/1407/11 закінчено, в зв`язку з списанням неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на суму основного боргу позивачем не надано, що спростовує доводи про наявність спору щодо зобов`язань по спірному правочину.

Позивачем не надано суду доказів, що заборгованість, яка є предметом спірного правочину (обсяг неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягає стягненню на підставі рішення суду №18/1407/11 включена до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема, статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог. У постановах від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 24.06.2019 у справі № 910/12026/18, від 23.07.2019 у справі № 904/1299/18, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 26.05.2020 у справі № 910/7807/19, від 11.06.2020 у справі № 910/7804/19, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі № б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19, від 25.11.2020 у справі № 904/1806/19 КГС ВС дійшов такого висновку: «Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку».

Існування на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував того, що сума заборгованості на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у спірній заяві про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, не надав доказів списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нарахованих на заборгованість, утворену станом на 1 червня 2021 р., суд доходить висновку про безспірність заборгованості, що є предметом спірного правочину (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 січня 2021 року у справі № 910/11116/19).

Таким чином, зарахування АТ «Полтаваобленерго» зустрічних вимог було здійснено у рамках та з дотриманням чинного законодавства України, а доводи позивача про те, що припинення зобов`язання між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.

З урахуванням викладеного, заявлені позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та підлягають відхиленню судом в повному обсязі.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 20.10.2022

Суддя Кльопов І.Г.