РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2022Справа № 910/889/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ"

до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬФАРА"

про стягнення 634 703,64 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬФАРА" про стягнення 634 703,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором суборенди залізничного рухомого складу 09/11-2020 від 09.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2022 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Станом на 22.02.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшли документи з посиланням на вимоги ухвали суду від 28.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 21.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 учасників справи було повідомлено, що судове засідання, призначене на 21.03.2022, не відбулось у зв`язку з введенням на території України режиму воєнного стану, а також у зв`язку з існуванням загрози життю та здоров`ю людей.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 призначено судове засідання на 14.09.2022.

У судовому засіданні 14.09.2022 представник позивача надав усні пояснення щодо предмету спору та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання 14.09.2022 представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 відкладено розгляд справи на 24.10.2022.

Представник позивача у судове засідання 24.10.2022 не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання 24.10.2022 (як і у попередні судові засідання) не з`явився.

В свою чергу, процесуальним правом на подання відзиву відповідач не скористався, жодних заяв по суті справи до суду не надав. Повноваженого представника у судові засідання не направив.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позов, не надав жодних заяв по суті справи, не направив представника у судові засідання, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ" (суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА" (суборендар) було укладено договір суборенди залізничного рухомого складу № 09/11-2020 (далі - договір), відповідно до умов якого суборендодавець зобов`язується передати, а суборендар прийняти в суборенду залізничний рухомий склад (далі - РС, вагони або рухомий склад), технічно придатний до перевезень. Номери РС, кількість, модель, рік будови і вид РС вказуються в Актах прийому - передачі до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до додатку 1 до договору, сторонами визначений перелік спеціалізованих вагонів у загальній кількості 291 одиниця, які передаються сторонами за відповідним договором.

Порядок прийому і передачі рухомого складу визначений сторонами у розділі 2 договору.

Відповідно до п.2.1. договору, передача рухомого складу в суборенду відбувається в місці(ях), визначених за угодою Сторін цього Договору і оформляється актом прийому - передачі, який підписується на залізничній станції України (на підконтрольній офіційній владі Україні території) погодженій Сторонами. Датою початку суборенди вважається дата підписання актів прийому-передачі. День підписання акту прийому-передачі вважається першим днем суборенди і відповідає по даті прибуття вагонів на залізничну станцію прийому-передачі на території України. Доставка рухомого складу до місця передачі в суборенду здійснюється за рахунок Суборендодавця. Вказані дати повинні відповідати відповідному календарному штемпелю в залізничній накладній станції прибуття або даним ГІОЦ AT "Укрзалізниця" (дислокація).

На виконання умов договору, позивачем за первісним позовом в період з 14.11.2020 по 28.12.2020 було передано ТОВ "АЛЬФАРА" в суборенду залізничні вагони у загальній кількості 291 одиниць, що підтверджується підписаними актами прийому-передачі рухомого складу: від 14.11.2020, від 17.11.2020, від 18.11.2020, від 19.11.2020, від 21.11.2020, від 23.11.2020, від 24.11.2020, від 25.11.2020, від 27.11.2020, від 28.11.2020, від 29.11.2020, від 30.11.2020, від 01.12.2020, від 02.12.2020, від 04.12.2020, від 05.12.2020, від 06.12.2020, від 09.12.2020, від 28.12.2020.

Так, відповідно до акту прийому-передачі від 14.11.2020 до договору відповідачу передано вагон №59225375;

згідно із актом прийому-передачі від 17.11.2020 відповідачу передано вагони: №58840034, 59136424, 59148890;

відповідно до акту прийому-передачі від 18.11.2020 відповідачу передано вагони: №№59223149, 59227660;

відповідно до акту прийому-передачі від 19.11.2020 відповідачу передано вагони: №№58845942, 58858267;

відповідно до акту прийому-передачі від 21.11.2020 до договору, відповідачу передано вагони: №№59136796, 59203695, 59222976, 59212092, 59125054, 58836016, 58920547, 59224485, 59223594, 59216598, 58842113, 59203794, 59207407, 59223263, №59225219;

відповідно до акту прийому-передачі від 23.11.2020 відповідачу передано вагони: №№58803495, 58815390, 58822495, 58839705, 58842261, 58843889, 58847609, 58855081, 58855834, 58920240, 58920703, 58920729, 58920802, 58920844, 58920919, 58921263, 58921271, 58921362, 58921958, 58922022, 58922055, 58929944, 58929993, 59121160, 59121988, 59122051, 59122416, 59123117, 59123315, 59123398, 59123596, 59123828, 59123844, 59123943, 59124602, 59124727, 59125013, 59132290, 59133595, 59137554, 59142992, 59144022, 59144196, 59144410, 59144493, 59146399, 59201897, 59203992, 59207191, 59207647, 59207779, 59209403, 59209742, 59209965, 59210112, 59222729, 59222752, 59222786, 59223180, 59224311, 59225458, 59225557, 59225581, 59226266, 59226332, 59226381, 59226746, 59227058, 59227157, 59227991, 59228379, 59228767, 59228916, 59229112, 59229278;

відповідно до акту прийому-передачі від 24.11.2020 відповідачу передано вагони: №№ 58800798, 58818899, 58835554, 58836628,58837501, 58837550, 58842592, 58844028, 58857285, 58857517, 58857640, 58857814, 58857921, 58858481, 58859232, 59122499, 59131599, 59137893, 59143198, 59144105, 59206334, 59211417, 59214395, 59224295, 59224691.

відповідно до акту прийому-передачі від 25.11.2020 відповідачу передано вагони №№ 58842014, 58858465, 58921222, 58929936, 59121848, 59122085, 59122655, 59122770, 59123026, 59123042, 59123141, 59123760, 59123976, 59124255, 59124917, 59143875, 59210138, 59211441, 59215814, 59222802, 59224329, 59226704, 59226712, 59227264, 59227389, 59228031, 59228510, 59228908, 59228924, 59229179, 59229583;

відповідно до акту прийому-передачі 27.11.2020 відповідачу передано вагони №№ 58804295, 58821190, 58842378, 58842477, 58843723, 58855131, 58856295, 58859794, 59122887, 59124750, 59132597, 59138966, 59145896, 59149591, 59206300, 59206474, 59209841;

відповідно до акту прийому-передачі від 28.11.2020 відповідачу передано вагони: №№ 58821992, 58840232, 58840265, 58843988, 58856204, 58856972, 58857160, 58857483, 58858424, 58921941, 59120576, 59121764, 59121871, 59122218, 59123778, 59136762, 59136879, 59140392, 59144147, 59147892, 59202192, 59203596, 59204693, 59206573, 59209387, 59211177, 59211185, 59211359, 59214791, 59214890, 59222893, 59222935, 59223693.

відповідно до акту прийому-передачі від 29.11.2020 відповідачу передано вагони: №№ 58921081, 58921446, 58921503, 58921537, 58921586, 58921990, 59101394, 59121806, 59122457, 59122754, 59123000, 59124362, 59126904, 59144337, 59209874, 59215855, 59222570, 59222646, 59222703, 59222810, 59222943, 59223073, 59224006, 59224022, 59224634, 59224832, 59224873, 59225078, 59225334, 59226282, 59226969, 59227025, 59227041, 59228130, 59228155, 59228932, 59229674;

відповідно до акту прийому-передачі від 30.11.2020 відповідачу передано вагони №№ 58802299, 58818394, 58846031, 58855545, 58855875, 58856261, 59121798, 59143818, 59147496, 59202267, 59206623, 59207571, 59229898;

відповідно до акту прийому-передачі від 01.12.2020 відповідачу передано вагони №№ 58843608, 58920992, 58921230, 59122606, 59139329, 59140095, 59206516, 59222661, 59228213;

відповідно до акту прийому-передачі 02.12.2020 відповідачу передано вагони: №№58921370, 58921644, 59227256, 58821497, 58835505, 58840208, 58842816, 58843905, 58855594, 58859802, 59122895, 59136887, 59140079;

відповідно до акту прийому-передачі від 04.12.2020 відповідачу передано вагони №№58836859, 58842147, 58855974, 58857343, 58857467, 58920190, 59123190, 59131243, 59201095, 59208991;

відповідно до акту прийому-передачі від 05.12.2020 відповідачу передано вагони №№58921966, 59225433;

відповідно до акту прийому-передачі від 06.12.2020 відповідачу передано вагон №59124701;

відповідно до акту прийому-передачі від 09.12.2020 відповідачу передано вагон №58921479;

відповідно до акту прийому-передачі від 28.12.2020 відповідачу передано вагон №58921487.

Позивач зазначає, що вагони були передані в технічно справному та комерційно придатному стані. Сторони вказали в актах, що претензій одна до одної не мають, що підтверджується підписами та печатками уповноважених осіб зі сторони суборендодавця та суборендаря.

Суборендодавець вказує, що вагони, які позивач передав у суборенду відповідачу, були передані позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» (далі - ТОВ «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС») за договором оренди рухомого складу №1-417/11-20, укладений сторонами 06.11.2020 (далі - договір оренди).

Посилаючись на п. 2.4. договору суборенди, позивач зазначає, що суборендодавець має право в односторонньому порядку, шляхом направлення повідомлення (вимоги) іншій стороні (факсом та/або електронною поштою), достроково вивести (повернути/відкликати) з суборендного користування РС в цілому або його частину (окремі одиниці).

Після закінчення терміну суборенди або у випадках дострокового відкликання/повернення РС з суборенди, суборендар зобов`язаний повернути рухомий склад суборендодавцеві впродовж 30 календарних днів, по акту прийому-передачі з суборенди, який підписується на залізничній станції Укрзалізниці, вказаній суборендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів прийому-передачі, що відповідає календарному штемпелю дати прибуття РС на станцію вказану Суборендодавцем, або дата ВУ-36 (усунення несправностей), якщо згідно з Актом технічного огляду при поверненні РС були виявлені пошкодження або несправності. День підписання акту прийому-передачі з суборенди вважається останнім днем суборенди. Усі витрати по поверненню рухомого складу несе Суборендар.

Позивач зазначає, що відповідно до умов договору суборенди, скористався своїм правом на дострокове повернення РС з суборенди у зв`язку з припиненням оплати з боку ТОВ «АЛЬФАРА» суборендної плати за надані у користування вагони.

Разом з цим, позивач вказує, що невиконання зобов`язань з оплати суборендної плати за спірним договором суборенди відповідачем підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі №910/2735/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №910/2735/21.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі №910/2735/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №910/2735/21, первісний позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфара» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська транспортна логістична компанія» заборгованість у сумі 7 010 466,04 грн, з яких: пеня у сумі 171 120,51 грн, 3% річних у сумі 40 845,53 грн, борг у сумі 6 798 500,00 грн; витрати на правову допомогу у сумі 57 957,36 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 105 156,99 грн. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Приймаючи обставини, що встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі №910/2735/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №910/2735/21, суд виходить з того, що принцип юридичної визначеності є одним з основних елементів верховенства права, який, серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, оскільки на момент розгляду даного спору набрало законної сили судове рішення у справі №910/2735/21, обставини, які були встановлені під час господарського провадження №910/889/202, не підлягають доказуванню в межах даної справи.

У свою чергу, у межах провадження по справі №910/2735/21 судом було встановлено, що відповідач за первісним позовом не надав суду належних та вірогідних доказів на спростування заборгованості перед ТОВ "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ" за договором суборенди залізничного рухомого складу №09/11-2020 від 09.11.2020 у сумі 6798500,00 грн.

Невиконане зобов`язання ТОВ "АЛЬФАРА" перед ТОВ "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ" за договором суборенди залізничного рухомого складу №09/11-2020 від 09.11.2020 у сумі 6798500,00 грн підтверджується матеріалами справи, доказів у спростування заборгованості по договору у сумі 6798500,00 грн відповідачем за первісним позовом не надано.

Крім того, у рішенні по справі №910/2735/21 суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ" про визнання недійсним договору суборенди залізничного рухомого складу №09/11-2020 від 09.11.2020.

Позивач зазначає, що 29.12.2020, 30.12.2020, 05.01.2021, 11.01.2021, 13.01.2021, 18.01.2021, 22.01.2021, 11.02.2021 відповідно до умов п. 2.4 договору суборенди було направлено повідомлення про дострокове виведення вагонів з суборендного користування та разом з повідомленням про повернення вагонів, позивач надав реквізити для повернення вагонів на відповідну залізничну станцію (відповідні листи додані до позовної заяви).

Проте, як зазначає позивач, залізничний тариф за повернення вагонів відповідачем в порушення умов договору, не було сплачено. Даний тариф було сплачено ТОВ «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» у розмірі 634 703,64 грн. та в подальшому відшкодовано позивачем, що останній підтверджує платіжними дорученнями та актами наданих послуг до договору оренди, що додано до позовної заяви.

Посилаючись на п.3.2.3 договору суборенди, позивач вказує, що суборендар зобов`язаний за свій рахунок здійснювати оплату залізничного тарифу при відправленні вагонів як у порожньому, так і в завантаженому стані в період суборенди, за виключенням залізничного тарифу, який відповідно до умов договору має бути сплачений суборендодавцем.

Положеннями п.п.3.1.4, 3.1.5 договору суборенди передбачено, що суборендодавець сплачує вартість залізничного тарифу при направленні вагонів в суборенду та при поверненні вагонів з місць проведення вагонових видів ремонту до станції навантаження.

У пункті 4.6 договору суборенди сторони дійшли згоди, що суборендар оплачує залізничний тариф при поверненні вагонів з суборенди до станції вказаної суборендодавцем.

Згідно з п.3.2.3 договору суборенди, у випадку, якщо витрати на оплату залізничного тарифу з будь-яких причин були понесені суборендодавцем, суборендар зобов`язаний компенсувати суборендодавцю усі понесені суборендодавцем витрати зі сплати залізничного тарифу на підставі рахунку суборендодавця, протягом трьох банківських днів з дати отримання рахунка суборендарем.

Як зазначає позивач, останній 10.01.2022 на електронну адресу відповідача, вказану в п.9.3 договору, направив рахунки на загальну суму понесених витрат по сплаті залізничного тарифу у розмірі 634 703,64 грн. За доводами позивача, відповідач 10.01.2022 рахунки отримав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач не компенсував здійснені позивачем витрати зі сплати залізничного тарифу у розмірі 634 703,64 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір оренди як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма істотними умовами договору. Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсним не визнаний.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 29.12.2020, 30.12.2020, 05.01.2021, 11.01.2021, 13.01.2021, 18.01.2021, 22.01.2021, 11.02.2021 відповідно до умов п. 2.4 договору суборенди було направлено відповідачу повідомлення про дострокове виведення вагонів з суборендного користування та разом з повідомленням про повернення вагонів, позивач надав реквізити для повернення вагонів на відповідну залізничну станцію (відповідні листи додані до позовної заяви).

У пункті 4.6 договору суборенди сторони дійшли згоди, що суборендар оплачує залізничний тариф при поверненні вагонів з суборенди до станції вказаної суборендодавцем.

Однак, судом встановлено, що залізничний тариф у розмірі 634 703,64 грн. було сплачено ТОВ «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» відповідно до виписок, що додаються.

При цьому доданими до позовної заяви Актами наданих послуг №01/21 від 31.01.2021 та №02/21 від 28.02.2021, рахунками на оплату №160 від 31.01.2021, №268 від 28.02.2021, платіжними дорученнями №2197 від 04.01.2022 на суму 630 467,28 грн. та №2198 від 04.01.2022 на суму 4 236,36 грн. підтверджується, що позивачем відшкодовано ТОВ «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» залізничний тариф у розмірі 634 703,64 грн.

Згідно з п.3.2.3 договору суборенди, у випадку, якщо витрати на оплату залізничного тарифу з будь-яких причин були понесені суборендодавцем, суборендар зобов`язаний компенсувати суборендодавцю усі понесені суборендодавцем витрати зі сплати залізничного тарифу на підставі рахунку суборендодавця, протягом трьох банківських днів з дати отримання рахунка суборендарем.

Позивачем 10.01.2022 на електронну адресу відповідача, вказану в п.9.3 договору, направлено рахунки на оплату №2 від 10.01.2022 на суму 4 236,36 грн. та №3 від 10.01.2022 на суму 630 467,28 грн., на загальну суму понесених витрат по сплаті залізничного тарифу у розмірі 634 703,64 грн.

В свою чергу, доказів оплати відповідачем залізничного тарифу на загальну суму 634 703,64 грн. матеріали справи не містять.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не наведено.

Приймаючи до уваги положення укладеного між сторонами договору, враховуючи, що позивачем сплату залізничного тарифу підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 634 703,64 грн. залізничного тарифу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 634 703,64 грн. залізничного тарифу є правомірною, обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судовий збір покладається на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДА ЛЬНІСТЮ «АЛЬФАРА» (Україна, 03022, місто Київ, вул. Дубініна Володі, будинок 7/14, ПРИМІЩЕННЯ 126, ідентифікаційний код 41688606) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДА ЛЬНІСТЮ «ДНІПРОВСЬКА ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ» (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пров. Шевченка, будинок 9, 9Б, приміщення 210, офіс 2-1, ідентифікаційний код 39175143) витрати зі сплати залізничного тарифу у розмірі 634 703,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9520,55 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2022.

Суддя І.В. Приходько