РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2022Справа № 910/7537/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 4, корп. 6А) про стягнення 25 300 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про стягнення 25 300 грн. страхового відшкодування на підставі ст. ст. 979, 980, 993 ЦК України, ст. 355 ГК України, ст. ст. 16, 27 Закону України "Про страхування" та ст. ст. 21, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.02.2021 року відбулася ДТП за участю транспортних засобів Богдан А-0421, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (винна особа у ДТП) цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача та Пежо 3008, д.н.з. НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб).

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23 500 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) 16.02.2021 року по вул. Стрийській, 30, с. Сокільники, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Пежо 3008 д.н.з. НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб) та Богдан А-0421 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до вказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) 16.02.2021 року, ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Пежо 3008 д.н.з. НОМЕР_2 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування засобу наземного транспорту № 642699922 від 02.02.2021 року.

Згідно ремонтної калькуляції № 9750 від 11.03.2021 року вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Пежо 3008 д.н.з НОМЕР_2 становить 35 656,15 грн.

Відповідно до страхового акту № 3550822 від 16.03.2021 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 25 300 грн. У вказаному акті також зазначено, що кошти в сумі 10 356,15 грн. виключено, як те, що не має відношення до страхової події.

Зазначені кошти в розмірі 25 300 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 6975 від 25.03.2021 року

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем була визнана згідно з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу).

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідач, як страховик винної особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю Пежо 3008 д.н.з. НОМЕР_2 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди в повному розмірі на користь власника зазначеного автомобіля, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому, беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, в межах ліміту відповідальності передбаченого полісом № 202658201 та франшизи у розмірі 0 грн. позов підлягає задоволенню повністю, а саме у розмірі 25 300 грн. (25 300 грн. грн. розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 0 грн. франшизи = 25 300 грн.).

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-А; код 32404600) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; код 16285602) 25 300 (двадцять п`ять тисяч триста) грн. страхового відшкодування та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна