ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022м. ХарківСправа № 922/463/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 55-а)
до 1) ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 61003, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН КОНСТИТУЦІЇ, будинок 7, ідентифікаційний код особи 04059243) 2) УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІКИ ТА КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 61003, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН КОНСТИТУЦІЇ, будинок 16, ідентифікаційний код особи 14095412) 3) ФОП АНДРОНОВОЇ СОФІЇ АНАТОЛІЇВНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 )
про скасування в частині рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та повернення майна у комунальну власність
за участю представників:

прокуратури - Ногіна О.М.

Харківської міської ради - не з`явився

УКМ та приватизації - не з`явився

ФОП Андронової С.А. - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернувся Керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області з позовом до ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІКИ ТА КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ФОП АНДРОНОВОЇ СОФІЇ АНАТОЛІЇВНИ та просить суд:

1. Визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його.

2. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

3. Визнати незаконним та скасувати п. 46 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 21.02.2018 № 1008/18.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2018 № 5566-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Андроновою Софією Анатоліївною (код НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 687.

5. Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуприни Галини Олександрівни від 09.09.2019 № 48573361 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 01.

6. Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуприни Галини Олександрівни від 09.09.2019 № 48571665 про державну реєстрацію за Андроновою С.А. (код НОМЕР_1 ) права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею 397,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, З-A. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000)

7. Припинити право власності Андронової С.А. (код НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2018 № 5566-В-С.

8. Зобов`язати фізичну особу - підприємця Андронову Софію Анатоліївну (код НОМЕР_1 ), повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 2-го поверху № 2, 5, 8-:-10, площею 86,3 кв.м., та 1/2 частини місць спільного користування приміщень підвалу № 13, 13а, 16, IV та другого поверху № 7, І площею 29,7 кв.м., загальною площею 116 кв.м., розташовані в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, З-A, літ. «А-2».

9. Судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 0901010.

10. Про дату розгляду справи повідомити сторони, Шевченківську окружну прокуратуру м. Харкова та Харківську обласну прокуратуру.

Ухвалою суду від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 14.03.2022 о 11:20, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

14.03.2022 судове засідання у даній справі не відбулось у зв`язку з введенням воєнного стану, постійними обстрілами міста Харкова ворожими військами та веденням активних бойових дій на території Харківської області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

Засідання відкладалося з 14.03.2022 по 29.08.2022, з 29.08.2022 по 12.09.2022, з 12.09.2022 по 04.10.2022.

12.09.2022 від Харківської міської ради та УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІКИ ТА КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ надійшли відзиви на позов прокурора.

19.09.2022 письмові пояснення із запереченнями на позовні вимоги було подано ФОП Адроновою С.А.

04.10.2022 та 06.10.2022 прокуратурою подано відповіді на відзиви Харківської міської ради та УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІКИ ТА КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ.

Ухвалою від 04.10.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.10.2022 р. о 11:15. Судове засідання відкладалося з 17.10.2022 по 25.10.2022.

В призначеному на 25.10.2022 судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Інші учасники справи своїх представників у судове засідання не направили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Звертаючись з позовом до суду прокуратура зазначала, що Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 04.01.2017 за ч. 2 ст. 366 КК України, за фактами службового підроблення під час оцінки та продажу комунального майна Харківською міською радою. Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (далі - Управління комунального майна) проведено вилучення ряду приватизаційних справ, в тому числі щодо приватизації нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, вул.Космонавтів, 3-А.

Вивченням зазначеної приватизаційної справи встановлено, що 02.08.2017 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі-Орендодавець) та ФОП Андроновою Софією Анатоліївною (далі-Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 4180. На підставі вказаного договору в строкове платне користування Орендарю передано нежитлові приміщення 2-го поверху № 2, 5, 8-:-10, площею 86,3 кв.м., та 1/2 частини місць спільного користування приміщень підвалу № 13, 13а, 16, IV та другого поверху № 7,1 площею 29,7 кв.м., загальною площею 116 кв.м., (технічний паспорт від 23.02.2017, інвентаризаційна справа № 75814) (далі-Майно), розташовані в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, З-А, літ. «А-2», що належали до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, строком до 02.07.2020. У пункті 3.1. вказаного договору оренди зазначено, що вартість об`єкту оренди складає 393 290 грн., без ПДВ станом на 10.04.2017. Відповідно до умов договору оренди Орендар зобов`язаний: змінювати стан орендованого Майна виключно за письмовою згодою Орендодавця (п. 4.7.). Здійснювати поточний ремонт за письмовою згодою Орендодавця. За свій рахунок здійснювати капітальний ремонт за письмовою згодою Орендодавця при наявності узгодженої проектно-кошторисної документації та дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством. Здійснювати реконструкцію орендованого Майна за письмовою згодою Орендодавця за свій рахунок за окремими проектами, які розроблені спеціалізованими проектними організаціями і узгоджені з управлінням містобудування і архітектури Харківської міської ради до початку проведення робіт, при наявності дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством (п. 4.8.). Актом прийому-передачі від 02.08.2017 Майно, зазначене у договорі оренди, було передано Орендарю.

В подальшому, Орендар звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом (вх. № 17914 від 28.11.2017) про надання дозволу на приватизацію орендованого Майна. При цьому, як зазначає прокуратура, до вказаного листа не було долучено жодних документів, які б надавали право на приватизацію.

Рішенням 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.02.2018 №1008/18 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова», вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова шляхом викупу (згідно з додатком - переліком об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу). Пунктом 46 вказаного переліку передбачено, що приватизації (відчуженню) шляхом викупу Орендарем - ФОП Андроновою С.А. підлягають: нежитлові приміщення підвалу, 2-го поверху в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, З-A, літ. «А-2», площею 116 кв.м. Орендарем 22.02.2018 до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради подано заяву № 3560 про приватизацію орендованого майна. СОД ФОП Прокоп`євою І.Б. 02.03.2018 складено звіт про оцінку, відповідно до якого вартість зазначеного майна склала 265 709 грн., без ПДВ., тобто менше, аніж вартість об`єкту згідно договору оренди. Вивченням вказаного звіту встановлено, що будь-які відомості про те, що проводились ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях, в тому числі невід`ємні поліпшення, відсутні.

17.05.2018 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Андроновою С.А. укладено договір купівлі-продажу № 5566-В-С, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 687, на підставі якого шляхом викупу за 318 850,80 грн., з ПДВ, у власність ФОП Андронової С.А. перейшло зазначене Майно.

Прокурор стверджував, що Рішення міської ради від 21.02.2018 № 1008/18 є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що прийнято з порушенням вимог ст. 345 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 1, 2, 4, 29, Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст. 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». ФОП Андронова С.А. жодних поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді не здійснило. У звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заяві ФОП Андронова С.А. з проханням надати дозвіл на приватизацію, а також в усій приватизаційній справі, будь-які відомості про такі поліпшення відсутні. ФОП Андронова С.А. до органу приватизації, тобто до Управління комунального майна та приватизації, не подавала документи, передбачені п.2.2. Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Таким чином, на думку прокурора, Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем. Тобто відповідне рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу суперечить вимогам законодавства та може бути визнаний недійсним.

Харківська міська рада та Управління комунального манна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради проти позову заперечували та просили застосувати позовну давність до вимог прокурора. Відповідач стверджує, що стаття 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не обмежує можливість приватизації шляхом викупу лише випадками здійснення орендарем невід`ємних поліпшень у розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду. Вважає, що приватизація шляхом викупу можлива також і у разі, якщо таке право передбачено договором оренди.

ФОП АНДРОНОВА С.А. проти позову також заперечувала, вказувала на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді та просила суд застосувати наслідки спливу стоку позовної давності.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання: чи є підстави для представництва прокурором інтересів держави? чи відсутні підстави для приватизації Майна шляхом викупу? чи суперечить прийняте Рішення відповідача-1 актам цивільного законодавства? чи є підстави для визнання поважними причин пропущення позовної давності? чи наявні підстави для визнання недійсним Договору та витребування Майна?

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Як вказує прокурор, недотримання під час проведення приватизації вимог чинного законодавства, принципів відкритості, максимальної ефективності та економії, унеможливлює раціональне та ефективне використання комунального майна, що у свою чергу, порушує матеріальні інтереси держави, а також безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади. Харківська міська рада у спірних відносинах є органом місцевого самоврядування до компетенції якого віднесені повноваження захищати інтереси держави у відносинах з приводу приватизації комунального майна, що належить територіальній громаді м. Харкова. Тому саме вона повинна була б виступати позивачем у таких справах. Проте, у даному разі відсутні підстави для залучення Харківської міської ради позивачем у справі. Це неможливо тому, що вона визначена прокурором, як особа, яка порушила інтереси держави, і внаслідок цього у цій справі є відповідачем. Очевидно, що особа, якій інкриміновано порушення інтересів держави, не може виступати їх захисником. Інших органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, в чию б компетенцію входили питання щодо представництва інтересів держави, територіальної громади у відносинах, пов`язаних з приватизацією комунального майна, немає.

Оскільки саме Харківська міська рада/Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вчинили дії з передачі комунального майна у власність Відповідачу-3 з порушенням, на думку прокурора, вимог закону, що негативно вплинуло на інтереси територіальної громади, звернення прокурора до суду із зазначенням останніх в якості відповідачів, а не позивачів, є обґрунтованим та спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права та відновлення законності прав територіальної громади.

За таких обставин, суд визнає підстави для самостійного представництва прокурором інтересів держави (територіальної громади міста) в суді достатніми та обґрунтованими, у зв`язку з чим твердження відповідачів про протилежне відхиляються судом як безпідставні.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції на момент виникнення спірних відносин) приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

Викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами (ч.1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)").

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 № 439 (далі - Порядок №439).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку №439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України. Відповідно до пункту 8.2 Порядку №439 ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

Оцінка майна, яке підлягає приватизації, провадиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891. Згідно з абзацом 6 пункту 73 названої Методики (у редакції, чинній на час прийняття Радою оспорюваного рішення) порядок оцінки орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію), що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди (концесії), під час приватизації, встановлюється Фондом державного майна. Порядком також визначається процедура ідентифікації невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря (концесіонера).

Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 №377 затверджено Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Пункт 2.2 цього порядку визначає перелік підтверджувальних документів про здійснення орендарем поліпшень, що подаються ним до органу приватизації.

З наведеного слідує, що за загальним правилом, встановленим названими вище нормами права, приватизація Майна мала здійснюватись шляхом аукціону або за конкурсом.

Виключення з цього правило можливо лише за умов, вказаних у пункті 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Ними є здійснення орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Аналогічна права позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №922/623/20, яка у відповідності до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується судом при розгляді даної справи.

Посилання відповідачів на умови Договору, якими встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, суд вважає безпідставним, оскільки таке право виникає у орендаря лише за умов, визначених Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абзац 2 частини третьої статті 6 ЦК України).

Згідно з статтями 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачами тягар доказування не витриманий. Доказів здійснення ФОП АНДРОНОВОЮ С.А. поліпшень орендованого Майна не надано. Відповідно у справі відсутні й докази надання документів на підтвердження цих поліпшень в порядку визначеному Порядком оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, затв. Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 №377.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що умови передбачені пунктом 1 частини першої статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" відсутні, а отже підстави для приватизації Об`єкту шляхом викупу відсутні.

Рішенням було вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу (згідно з додатком). Згідно з пунктом 46 додатку до зазначеного Рішення спірне Майно підлягало приватизації шляхом викупу відповідачем-3.

Одним із способів захисту права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.15 ЦК України).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст. 21 ЦК України).

На підставі викладеного суд з урахуванням висновку про відсутність передбачених законом (п.1 ч.1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)") умов здійснення приватизації шляхом викупу, приходить до висновку про незаконність оспорюваного Рішення Харківської міської ради.

Вирішуючи питання наявності підстав застосування наслідків спливу строків позовної давності суд виходить з такого.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Оспорюване Рішення ухвалене 21.02.2018. Прокурор звернувся до суду із даним позовом у лютому 2022, тобто майже через чотири роки після ухвалення рішення.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст. 75 ГПК України).

Прокурор у позовній заяві визнає факт пропуску ним строку позовної давності.

З огляду на викладене враховуючи те, що позовна заява подана пізніше ніж, через три роки з дати ухвалення Рішення, а також беручи до уваги визнання прокурором пропуск строку позовної давності суд вважає, факт пропуску позовної давності по відношенню до вимог про визнання незаконним та скасування Рішення встановленим, а строк відповідно, пропущеним.

Прокурор в порядку частини п`ятої статті 267 ГПК України просить визнати поважними причини пропущення позовної давності. Прокурор стверджує, що подачі позову перешкоджала його необізнаність з підставами ухвалення Рішення. Про незаконність цих підстав він довідався лише в лютому 2019 року в результаті слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000002, а саме після вивчення матеріалів приватизаційної справи. Остання була отримана прокурором на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі №639/687/19.

Відповідачі проти визнання причин пропущення позовної давності заперечували. Вважаючи, що прокурор, який брав участь у відповідному пленарному засіданні, в силу покладених на нього обов`язків не міг не бути обізнаним про підстави ухвалення Рішення безпосередньо в момент його прийняття. Втім, навіть, якщо в силу якихось суб`єктивних причин прокурор не отримав своєчасно цю інформацію, ніщо не заважало йому довідатись про підстави Рішення одразу після його ухвалення та публікації.

Суд погоджується з наведеними твердженнями, виходячи з наступного.

Згідно з частиною п`ятою статті 267 ЦК, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк (постанова Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №359/4206/19). В даному разі обставини, на які посилається прокурор в позовній заяві (одержання інформації про підстави Рішення після вивчення матеріалів приватизаційної справи) не носять об`єктивний і непереборний характер.

Всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) прокурором не доведено (і навіть не наведено) жодної з обставин, котра дійсно перешкоджала подачі позову у встановлений законом трирічний строк. Такими обставинами могли б бути, зокрема, неповідомлення прокурора про порядок денний сесії ради, на якій було ухвалено Рішення, або надання неправдивої, перекрученої інформації з цього приводу; приховування проекту Рішення та відповідних матеріалів сесії; відсутність публікації Рішення; ненадання (несвоєчасне надання) матеріалів приватизаційної справи на запит прокурора; знищення, підробка матеріалів приватизаційної справи тощо.

Навпаки обставини справи однозначно вказують на суб`єктивний характер причин пропущення прокурором строків позовної давності.

Так, згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Виключно від самого прокурора залежить вирішення питань щодо порядку та строків вчинення відповідних заходів по збору інформації, необхідної для захисту інтересів держави. Наразі у спірних відносинах виключно від самого прокурора залежало прийняття рішень про ознайомлення чи не ознайомлення з матеріалами порядку денного сесії ради, на якій було ухвалено Рішення; здійснення чи нездійснення перевірки законності ухвалення Рішення; витребування чи не витребування матеріалів приватизаційної справи; строків витребування; строків та черговості їх дослідження; визначення пріоритетів процесуального реагування на виявлені порушення тощо.

Суд наголошує, що прокурором не надано жодних пояснень тому, факту що він звернувся з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів по кримінальному провадженню №0000002 лише через два роки після ухвалення Рішення, хоча відповідне кримінальне провадження, з приводу систематичних порушень законодавства допущених відповідачем-1, відповідачем-2 під час приватизації комунального майна, вже тривало і було відкрите ще з 04.01.2017. Один лише цей факт спростовує твердження прокурора про поважність причин пропуску позовної давності. Адже, по-перше, він свідчить, що прокурору на момент ухвалення Рішення вже було достеменно відомо про правову кваліфікацію обставин приватизації комунального майна на підставі аналогічних рішень. По-друге, він означає, що у прокурора на момент ухвалення Рішення вже були в наявності не тільки загальні інструменти, необхідні для збору інформації передбачені статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а й ще більш дієві спеціальні процесуальні інструменти передбачені КПК України. Проте прокурор цими інструментами, інформацією не скористався.

Також прокурором не доведено існування об`єктивних перешкод, які б заважали йому подати позов у період з 06.02.2019 (дати отримання доступу до документів приватизаційної справи) до дати спливу строку позовної давності.

Оцінюючи критично клопотання прокурора про визнання поважними причин пропуску позовної давності, суд враховує також усталену практику Європейського суду з прав людини з аналогічних питань (Semenov v Russia, 17254/15, в п. 66, від 16.03.2021 року, Gavrilova v. Russia, 2625/17, п. 82, від 16.03.2021, Zoubulidis V. Greece (no. 2), 36963/06, пп. 32 та 35, 25 червня 2009). В цих та інших рішеннях ЄСПЛ надано негативну оцінку намаганням прокурора вести відлік строку позовної давності не з моменту порушення права, а з моменту одержання ним, прокурором, інформації про таке порушення в результаті відповідної перевірки. За висновками ЄСПЛ використаний прокурором підхід є неправильним, адже позбавляє закон про строки позовної давності його реальної сили, надає владі непропорційну перевагу, наділяє позови держави фактично безстроковим статусом, сприяє правовій невизначеності на ринку нерухомості тощо.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності пропущений прокурором не з об`єктивних, а з суб`єктивних причин. Останні пов`язані з внутрішніми особливостями організації роботи прокуратури по вирішенню питань щодо необхідності вчинення тих чи інших процесуальних дій на захист інтересів держави, їх порядку, строків та черговості. Тому підстави для визнання поважними причин пропущення позовної давності відсутні. З урахуванням цього в задоволенні відповідного клопотання прокурора суд відмовляє.

Згідно з статтею 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Судом встановлено, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення є законним та обґрунтованими. Проте під час розгляду справи по суті Харківською міською радою подано заяву про застосування строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). З огляду на викладене, на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України враховуючи пропущення прокурором строку позовної давності, відсутність підстав для визнання причин пропущення поважними, наявність заяв про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування пункту 61 додатку до Рішення.

Заяви відповідачів-2, 3 про застосування строку позовної давності по відношенню до цих же вимог (визнання незаконним та скасування пункту 46 додатку до Рішення) задоволенню не підлягають, оскільки зазначені особи не є відповідачами за цими вимогами. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (п.п. 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16) право на подачу заяви про застосування строку позовної давності має виключно той, з відповідачів, по відношенню до якого заявлена відповідна позовна вимога (тобто, в даному випадку відповідач-1).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч.1.ст.173 ГПК України).

Вимога про визнання недійсним Договору є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення, адже єдиною правовою підставою визнання цього Договору недійсним прокурором було вказано на недійсність Рішення. З огляду на викладене, враховуючи похідний характер вимоги про визнання недійсним Договору від вимоги про визнання недійсним та скасування Рішення, в задоволенні якої судом відмовлено, а окремих, самостійних підстав для визнання вказаного правочину недійсним прокурором не заявлено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання Договору недійсним.

Аналогічно суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 01, про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за Андроновою С.А. права власності на нежитлову будівлю, про припинення права власності Андронової С.А. (код НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 та про витребування Майна, оскільки ці вимоги також не мають під собою самостійних підстав, а є похідними від вищевказаних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області не підлягають задоволенню.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі залишаються за прокуратурою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "31" жовтня 2022 р.

Суддя Л.С. Лаврова