ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 Справа № 904/5693/20 (904/8936/21)

м.Дніпро

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "НВП Терракота" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21) (суддя Мартинюк С.В., повне рішення складено 25.08.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал-Корт", м. Дніпро

до відповідача 1: ОСОБА_1 , м. Дніпро

до відповідача 2: Приватне підприємство "НВП Терракота", м.Дніпро

до відповідача 3: ОСОБА_2 , м. Дніпро

до відповідача 4: Державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни

до відповідача 5: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірини Анатоліївни

про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій

в межах справи №904/5693/20

за заявою ОСОБА_3 , м.Дніпро, Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕ КОН", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал-Корт", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.

15.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Корт" звернулось із позовом до ОСОБА_1 , Приватного підприємства "НВП Терракота", ОСОБА_2 , Державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірини Анатоліївни про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал-Корт" задоволено.

Витребувано від Приватного підприємства «НВП Терракота» (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33248294) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33972974) Об`єкт нерухомого майна, а саме: склад для зберігання поковок, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Криворізьке шосе, будинок №1 (один), вартістю 1363 000,00 (один мільйон триста шістдесят три тисячі) гривень 00 копійок, що належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу ВСО №250827 від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., реєстровий №2810. Опис об`єкта: на земельній ділянці розташовані Літ.А-2 адміністративно-побутовий корпус, ганки а, а; цегла, загальною площею 373,1 кв.м., Літ.Б-1 прохідна, ганки б, б; цегла, загальною площею 87,5 кв.м., Літ.В-1 ангар, метал, загальною площею 961,9 кв.м., Літ.Г-1 ангар, метал, загальною площею 962,2 кв.м., Літ.3.1 навіси, м/ст., Літ.Д вбиральна (тим час), Літ.Е майстерня (тимчас), Літ.Є побутова (тимчас), Літ.Ж побудова (тимчас), №1-6, 11, 12 споруди, №7-10 ємкості, №13-21 огорожа, І, ІІ мостіння.

Визнано недійним Іпотечний договір, укладений №1540 20.07.2018 між ОСОБА_2 та Приватним підприємством "НВП Терракота" (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33248294), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною та зареєстрований у відповідному реєстрі індексний номер: 42166791 від 20.07.2018, яким внесено запис про передання в іпотеку Об`єкта нерухомого майна (Номер запису про іпотеку: 27140570 від 20.07.2018).

Визнано протиправним та скасовано:

- рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, індексний номер 41829430 від 27.06.2018, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності №26828382 від 27.06.2018 згідно якого за Дідиком Іваном Степановичем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: склад зберігання паковок, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 101;

- рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, індексний номер41836273 від 27.06.2018, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності №26834779 від 27.06.2018, згідно якого за Приватним підприємством "НВП Терракота" (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33248294) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: склад зберігання паковок, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 101;

- рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни, індексний номер 42166791 від 20.07.2018, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №27140570 від 20.07.2018 щодо державної реєстрації іпотеки на підставі: іпотечного договору, серія та номер: 1540, виданий 20.07.2018, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна; Договору позики грошових коштів, серія та номер: б/н, виданий 03.07.2018, видавник: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; Договору поруки, серія та номер: б/н, виданий 03.07.2018, видавник: ОСОБА_2 та ПП "НВП Терракота";

- рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни, індексний номер 42166709 від 20.07.2018, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №27140500 від 20.07.2018 щодо державної реєстрації обтяження на підставі: іпотечного договору, серія та номер: 1540, виданий 20.07.2018, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна; Договору позики грошових коштів, серія та номер: б/н, виданий 03.07.2018, видавник: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; Договору поруки, серія та номер: б/н, виданий 03.07.2018, видавник: ОСОБА_2 та ПП "НВП Терракота".

Витребувано від ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33972974) наступне рухоме майно:

- Бензопила STIHL MS180 35;

- Верстат вертикально-відрізний зі станіною 119;

- Верстат стрічко-відрізний «Мить 1-03» 108;

- Гідроштовхач ТЭ 25 79;

- Зварювальний випрямляч ВД 306 64;

- Кишеня металева для зберігання металопрокату 115;

- Кишеня металева для зберігання трубної продукції 114;

- Козловий кран КК-12,5-25 зав. № 199, 1991 р.в., СРС 68;

- Козловий кран КС-12,5, зав. № 18, 1982 р.в., СРС 69;

- Комп`ютер Intel BX80571E3300 Celeron 57;

- КТП (система зовнішнього електропостачання) 62;

- Кулер LWB 1.5-5x41 63;

- Лічільник активної та реактивн. електр. 50;

- Багатотарифний лічильник LZQM 321.02.534 кл.05s 81;

- Монітор Acer 82;

- Монітор: Рhilips 190S1SS/00 19" 58;

- Мотокоса ЕFСО Stark 42 1,9к.с 37,7 см. куб нож 36

- МФУ Samsung СХ-4220 laserjet А4 18 ррm/рr/sс/сор 61;

- Переносна газорізальні машина "Смета-Эффект" К1-Н 109;

- Перфоратор Маkita НR 2470 780Вт 65;

- Підземна кабельна мережа 113;

- Підкранові колії Ангар 107;

- Рольганг 125;

- Сейф L2.120.К 46;

- Система відеоспостереження 55;

- Система водопроводу 1;

- Система освітлення ГО 0-03В-400 60;

- Системний блок АМD Athon Х2 П 250/2Gb/250Gb 100;

- Спорудження для різання металопрокату 112;

- Верстат абразивно відрізний б/у 66;

- Стелаж металевий для зберігання металопрокату Б1 37;

- Стелаж металевий на 7 комірок 102;

- Стелаж металевий ПЗММ 8 5;

- Тепловентилятор CWH-3010LTI 86;

- Траверса г/п 10,0 т. (довжина 6 метрів) 53;

- Тривожна сигналізація 133;

- Кутова шліфмашин Маkita GА9020 SF 87;

- Ячейка для зберігання металопрокату 2 стоєчна 127;

- Ячейка для зберігання металопрокату 3 стоєчна 131;

-Ячейка для зберігання металопрокату 5 стоєчна 130.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33972974) витрати по сплаті судового збір в розмірі 53 297, 00 грн.

Рішення суду мотивоване наступним:

- позивачем обрано належний спосіб захисту в частині вимог про витребування майна;

- державний реєстратор виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. зареєструвала право власності на ОСОБА_1 на підставі скасованої ухвали Індустріального районного суду від 12.04.2017 по справі №202/2014/17, чим порушила вимоги п.4,5 ч.1 ст.18 Закону, що в подальшому призвело до неправомірної передачі нерухомого майна у власність ПП «НВП ТЕРРАКОТА»;

- наявність записів про реєстрацію права власності у реєстрі прав власності на нерухоме майно за ПП «НВП ТЕРРАКОТА» та ОСОБА_1 обмежує права ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» щодо розпорядження Об`єктом нерухомого майна;

- спірне нерухоме майно знаходилось не у сторони по справі №202/2014/17, тому подача заяви про поворот виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року по справі №202/2014/17 не призвела б до ефективного захисту прав позивача по даній справі;

- ПП "НВП Терракота" не було надано до суду відповідних документів, на підставі яких господарський суд міг би визначити розмір компенсації вартості майна;

- ОСОБА_1 не мав права відчужувати Об`єкт нерухомого майна ПП «НВП ТЕРРАКОТА», і Позивач не надав своєї згоди на передачу цього майна в іпотеку, тож ПП «НВП ТЕРРАКОТА» не мало законного права на розпорядження спірним Об`єкт нерухомого майна шляхом передання його в іпотеку кучерявенко В.О.;

- у зв`язку з визнанням судом недійсним іпотечного договору № 1540 від 20.07.2018, державною реєстрацією іпотеки та обтяження на підставі такого договору, порушуються права ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ»;

- позивачем не пропущено строк позовної давності, а отже порушене право підлягало захисту.

2.Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне підприємство "НВП Терракота", у якого витребувано нерухоме майно, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при ухвалені рішення не повно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме:

2.1 оскаржуване рішення суду винесене без врахування висновків Верховного Суду, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи та не підтвердженні доказами (ст. 236 ГПК України); необґрунтованим є висновок, що спірне майно вибуло поза волею позивача. В порушення ч.4 ст.236 ГПК України застосовано висновки ВС, що не підлягають застосуванню. Суд першої інстанції у рішенні не навів мотиви відступлення від висновків: ВС України у постанові № 6-81ц12 від 07.11.2012, у постанові від 11.08.2021 у справі № 523/7609/17, у постанові ВС України від 26.10.2016 у справі № 570/2619/14-ц; не застосовано висновки ВП ВС у постанові від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18 щодо належного способу захисту в частині реєстраційних дій. Суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги та скасував рішення державного реєстратора, яке вже вичерпало свою дію;

2.2 суд першої інстанції не зазначив, на підставі яких доказів зроблений висновок про те, що рухоме майно перебуває у відповідача-1 та підлягає витребуванню у нього;

2.3 витребування рухомого майна на підставі ст.388 ЦК України не можливе з огляду на постанову ВС України від 18.01.2017 у справі № 6-2723цс16;

2.4 у рішенні не вирішене питання щодо компенсації вартості майна (постанова ВС від 18.03.2022 у справі № 199/7375/16-ц);

2.5 витребування майна у відповідача-2 винесене за відсутності доказів, які підтверджують набуття такого майна відповідачем-2;

2.6 задовольняючи клопотання позивача про витребування документів у нотаріуса, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 81 ГПК України, адже суд уповноважив позивача не лише на одержання доказів у нотаріуса, а й на подання відповідної ухвали суду нотаріусу. Докази отримані судом не були, підготовче провадження закрито, справу розглянуто без дослідження доказів на підставі яких відповідач-2 набув право на спірне нерухоме майно та за відсутності оскаржуваного іпотечного договору (ст.164 та ч.4 ст.236 ГПК України);

2.7 не була встановлена недобросовісність іпотекодержателя (постанова ВС від 11.08.2021 у справі № 523/7609/17);

2.8 висновки суду першої інстанції щодо відхилення доводів відповідачів стосовно повороту виконання рішення суду не ґрунтуються на нормах матеріального права (рішення КСУ від 02.11.2011 у справі № 13-рп/2011, ст.3, ч.3 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження», п.10 ч.1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»);

2.9 судові витрати покладені у повному обсязі на одного з відповідачів без належного обґрунтування таких підстав.

3.Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Арбітражний керуючий Касаткін Денис Миколайович у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін з підстав, викладених у цьому відзиві.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

4.Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Білецької Л.М., суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у даній справі апеляційну скаргу залишено без руху внаслідок оформлення її з порушенням вимог, встановлених ст.258, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Такі порушення полягали у сплаті судового збору у розмірі меншому, ніж встановлений Законом України «Про судовий збір». Скаржнику надано 10 днів з дня вручення цієї ухвали для надання до суду доказів доплати судового збору у сумі 66325,95 грн.

На виконання ухвали від 12.09.2022 року скаржником надіслано платіжне доручення №753 від 21.09.2022 про доплату судового збору у розмірі 66325,95 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21): відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "НВП Терракота" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21); розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 18.10.2022.

18.10.2022 розгляд справи не відбувся у зв"язку з відпусткою судді- члена колегії Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022 розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 25.10.2022р..

Ухвала суду була направлена на поштові адреси, а також на електронні адреси учасників справи, на які здійснено підписку в АСДС КП "ДСС" для надсилання процесуальних документів в електронному вигляді.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст.120 Кодексу суд викликає, зокрема, учасників справи, у тому числі, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

24.10.2022 у звязку з відпусткою судді Чередка А.Є. члена колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Білецької Л.М., суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.

25.10.2022 представники позивача та відповідачів 1, 2 надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Інші учасники справи своїм процесуальним правом не скористалися, явку представників у судове засідання не забезпечили.

25.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.

5.Встановлені, неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.

5.1 Факти справи.

5.1.1 Спірне нерухоме майно є власністю позивача.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру 10.02.2006 за ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» на підставі договору купівлі-продажу, ВСО № 250827 реєстраційний № 2810, 28.12.2005, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно - склад для зберігання поковок, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, будинок 1, реєстраційний номер майна (номер об`єкта в РПВН): 7558267, наразі реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (номер в ДРРПН): 101, чим підтверджується право власності позивача на спірне нерухоме майно.

5.1.2 Обтяження майна.

На нерухоме майно ТОВ «Метал-Корт» було 10.10.2017 накладене обтяження: номер запису про обтяження: 22751915 (спеціальний розділ). Підстава для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 54870226, видана 10.10.2017, видавник: Чечелівський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

5.2 Обставини вибуття майна.

12.07.2017 Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська постановив ухвалу про затвердження мирової угоди у справі №202/2014/17, а саме суд:

«Визнав мирову угоду від 11 квітня 2017 року укладену між ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ» () по цивільній справі №202/2014/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ», третя особа ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, відповідно до умов якої:

1.Сторони домовились врегулювати спір по справі №202/2014/17 шляхом підписання та виконання цієї мирової угоди.

2.Відповідач визнає свої зобов`язання по сплаті суми боргу перед Позивачем, який становить 6190000,00 (шість мільйонів сто девяносто тисяч) гривень 00 копійок в повному обсязі. Дані зобовязання виникли на підставі договору поруки, укладеного в якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за договором позики №09-02/16 від 09.02.2016 року.

3.Сторони домовилися, що заборгованість в сумі 6 190 000,00 (шість мільйонів сто девяносто тисяч) гривень 00 копійок буде погашена Відповідачем наступним чином:

3.1.Заборгованість в сумі 1130 819, 93 (один мільйон сто тридцять тисяч вісімсот девятнадцять) гривень 93 копійок погашається шляхом передачі Відповідачем у власність Позивачу рухомого майна, а саме:

№ Найменування рухомого майна Вартість (грн.)

1. Бензопила STIHL MS180 35320,242.

2. Верстат вертикально-відрізний зі станіною 1195535,503.

3. Верстат стрічко-відрізний "Мить 1-03" 10847806,424.

4. Гідроштовхач ТЭ 25 79103,375.

5. Зварювальний випрямляч ВД 306 641303,026.

6. Кишеня металева для зберігання металопрокату 11554507,427.

7. Кишеня металева для зберігання трубної продукції 11430012,948.

8. Козловий кран КК-12,5-25 зав.№199, 1991р.в., СРС 6831939,139.

9. Козловий кран КС-12,5, зав.№18, 1982р.в., СРС 6920356,3010.

10. Комп`ютер Intel BX80571E3300 Celeron 57527,4711.

11. КТП (система зовнішнього електропостачання) 62181222,5412.

12. Кулер LWB 1.5-5х41 63619,5013.

13. Лічільник активної та реактивн. електр. 501849,7514.

14. Багатотарифний лічильник LZQM 321.02.534 кл.05s 811493,4415.

15. Монітор Аser 82334,3916.

16. Монітор: Philips 190S1SS/00 19" 58201,5117.

17. Мотокоса EFCO Stark 42 1,9к.с 37,7 см.куб нож 36565,7618.

18. МФУ Samsung SCX-4220 laserjet A4 18 ppm/pr/sc/cop 61944,7619.

19. Переносна газорізальні машина "Смета-Эффект" К1-Н 1097267,5020.

20. Перфоратор Makita HR 2470 780Вт 65407,6321.

21. Підземна кабельна мережа 11321223,6722.

22. Підкранові колії Ангар 10748512,723.

23. Рольганг 12512491,624.

24. Сейф L2.120.K 462230,2025.

25. Система відеоспостереження 55104880,9726.

26. Система водопроводу 172181,7627.

27. Система освітлення ГО 0-03В-4,7228.

28. Системный блок AMD Athlon X2 П 250/2Gb/250Gb 1001399,4229.

29. Спорудження для різання металопрокату 11211418,6830.

30. Верстат абразивно відрізний б/у 665288,1831.

31. Стелаж металевий для зберігання металопрокату Б1 37192544,1032.

32. Стелаж металевий на 7 комірок 10268390,0033.

33. Стелаж металевий ПЗММ 8534570,7034.

34. Тепловентилятор CWH-3010LTI 86148,6835.

35. Траверса г/п 10,0т. (довжина 6 метрів) 534560,3636.

36. Тривожна сигналізація 1334903,6537.

37. Кутова шліфмашин Makita GA9020 SF 87119,4838.

38. Ячейка для зберігання металопрокату 2 стоєчна 12716115,9939.

39. Ячейка для зберігання металопрокату 3 стоєчна 13111179,4840.

40. Ячейка для зберігання металопрокату 5 стоєчна 1308787,00

Загальна вартість1130 819, 93 грн.

Вартість вищезазначеного рухомого майна оцінена за згодою Сторін.

3.2. Заборгованість в сумі 1363 000,00 (один мільйон триста шістдесят три тисячі) гривень 00 копійок погашається шляхом передачі Відповідачем у власність Позивача нерухомого майна, яким є склад для зберігання поковок, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Криворізьке шосе, будинок №1 (один), вартістю 1363 000,00 (один мільйон триста шістдесят три тисячі) гривень 00 копійок, що належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу ВСО №250827 від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., реєстровий №2810. Опис об`єкта: на земельній ділянці розташовані Літ.А-2 адміністративно-побутовий корпус, ганки а, а; цегла, загальною площею 373,1 кв.м., Літ.Б-1 прохідна, ганкиб, б; цегла, загальною площею 87,5 кв.м., Літ.В-1 ангар, метал, загальною площею 961,9 кв.м., Літ.Г-1 ангар, метал, загальною площею 962,2 кв.м., Літ.3.1 навіси, м/ст., Літ.Д вбиральна (тим час), Літ.Е майстерня (тимчас), Літ.Є побутова (тимчас), Літ.Ж побудова (тимчас), №1-6, 11, 12 споруди, №7-10 ємкості, №13-21 огорожа, І, ІІ мостіння.

Вартість складу для зберігання поковок оцінена за згодою Сторін.

3.3. Заборгованість в сумі 3696180,07 (три мільйони шістсот девяносто шість тисяч сто вісімдесят) гривень 07 копійок погашається шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача. Реквізити рахунку для перерахування грошових коштів: Отримувач: Дідик І.С. , банк отримувача: ПАК КБ «ПриватБанк», МФО: 305299, код ЄДРПОУ банку: 14360570, номер картки отримувача: НОМЕР_2 . Погашення даної суми заборгованості здійснюється частинами за наступним графіком:

?924 045,01 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі сорок п`ять) гривень 01 копійок, у термін до 31.05.2017 року.

?924 045,01 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі сорок п`ять) гривень 01 копійок, у термін до 31.07.2017 року.

?924 045,01 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі сорок п`ять) гривень 01 копійок, у термін до 30.09.2017 року.

?924045,04 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі сорок п`ять) гривень 04 копійок, у термін до 30.11.2017 року.

4. Право власності на рухоме майно переходить до Позивача з моменту набрання чинності ухвали суду про визнання цієї мирової угоди. Право власності на нерухоме майно переходить до Позивача з моменту його державної реєстрації після набрання чинності ухвали суду про визнання цієї мирової угоди.

5. Відповідач зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з набрання чинності ухвали про визнання цієї мирової угоди передати у власність Позивача рухоме та нерухоме майно, визначене в п.3.1. та п.3.2. цієї мирової угоди, а також всі документи, що стосуються даного майна та документи, які необхідні для державної реєстрації нерухомого майна. Рухоме майно передається Відповідачем Позивачу за Актом приймання-передачі.

6. Відповідач має право достроково погасити заборгованість за цією мировою угодою.

7. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

8. Дана мирова угода направляється сторонами до суду для її визнання.

9. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її визнання судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

10. Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання цієї мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

11. У разі несплати Відповідачем сум заборгованості, зазначеною у п.2 цієї мирової угоди та у порядку згідно з п.3 цієї мирової угоди, Позивач має право направити ухвалу суду про визнання цієї мирової угоди до виконавчої служби для виконання шляхом стягнення з Відповідача суми заборгованості у розмірі, вказаному у п.2 цієї мирової угоди у спосіб, передбачений п.3 цієї мирової угоди, за вирахуванням погашеної Відповідачем суми заборгованості за цією мировою угодою, про що Позивач вказує у заяві про відкриття виконавчого провадження.

12. Ухвала про визнання цієї мирової угоди може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з 01.12.2017 року в разі невиконання, або неповного виконання Відповідачем своїх зобов`язань по цій мировій угоді.

13. Якщо в процесі виконання цієї мирової угоди відбудеться реорганізація, зміна підпорядкованості чи форми власності однієї або обох Сторін, то ця угода зберігає силу для правонаступника такої сторони.

14. Ця угода складена державною мовою і підписана Сторонами у трьох автентичних примірниках по одному для кожної Сторони та один для приєднання до матеріалів справи №202/2014/17, яка розглядається Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Провадження по цивільній справі №202/2014/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ», третя особа ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості, закрив.».

Таким чином, на підставі вищезазначеної ухвали майно вибуло з володіння позивача.

5.3 Обставини реєстрації права власності за ОСОБА_1

27.03.2018 на підставі ухвали Індустріального районного суду від 12.04.2017 №202/2014/17 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Об`єкт нерухомого майна Позивача (Номер запису про право власності/довірчої власності: 25452076).

5.4 Скасування судового акта, на підставі якого майно вибуло.

03.05.2018 постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №202/2014/17 ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2017 року № 202/2014/17 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

14.06.2018 вказана реєстрація була скасована на підставі постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 №202/2014/17, у зв`язку з чим 14.06.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис.

27.06.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною скасовано обтяження (заборону на нерухоме майно): номер запису про обтяження: 26685067, яке було накладено на Об`єкт нерухомого майна на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2018 №904/1185/18, встановлене в інтересах ОСОБА_3 .

В якості підстави скасування цього обтяження в Інформації з Державного реєстру наведене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 №804/343/18, яким скасовувалось рішення про опис майна у податкову заставу.

5.5 Обставини повторної безпідставної реєстрації спірного майна за ОСОБА_1 на підставі скасованої ухвали.

27.06.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41829430 від 27.06.2018 та проведено повторно державну реєстрацію права власності на Об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (Номер запису про право власності/довірчої власності: 26828382) на підставі скасованої ухвали Індустріального районного суду від 12.04.2017 по справі №202/2014/17 (скасована 03.05.2018р.).

5.6 Перехід права власності на нерухоме майно до відповідача-2.

27.06.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41836273 від 27.06.2018 та зареєстроване припинення права власності на Об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 та перехід до Приватного підприємства «НВП Терракота» на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна б/н від 26.06.2018 (номер запису права власності/довірчої власності 26834779).

03.07.2018 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі № 202/2014/17 закрито.

5.7 Передача відповідачем-2 спірного нерухомого майна в іпотеку.

20.07.2018 ПП «НВН ТЕРРАКОТА» об`єкт нерухомого майна передано в іпотеку:

- номеру запису про іпотеку: 27140570 від 20.07.2018. Прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42166791 від 20.07.2018, яким внесено запис про передання в іпотеку Об`єкта нерухомого майна на підставі Іпотечного /договору №1540 від 20.07.2018, виданого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Зайченко І.А., Договору позики грошових коштів б/н від 03.07.2018р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Договору поруки б/н від 03.07.2018 між ОСОБА_2 та ПП «НВН ТЕРРАКОТА». Відомості про суб`єктів: Іпотеко держатель: ОСОБА_2 ; Іпотекодавець: Приватне підприємство «НВП ТЕРРАКОТА», код ЄДРГІОУ: 33248294, країна реєстрації: Україна; Боржник: ОСОБА_1;

- номер запису про обтяження: 27140500 від 20.07.2018. Прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42166709 від 20.07.2018, яким накладено заборону (обтяження) на Об`єкт нерухомого майна на підставі Іпотечного договору №1540 від 20.07.2018 виданого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Зайченко І.А., Договору позики грошових коштів б/н від 03.07.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Договору поруки б/н від 03.07.2018 між ОСОБА_2 та ПП «НВН ТЕРРАКОТА». Обтяжувач: ОСОБА_2 .. Особа, майно/права якої обтяжуються: ПП «НВП ТЕРРАКОТА».

Іпотечний договір №1540 укладений 20.07.2018 між ОСОБА_2 та Приватним підприємством "НВП Терракота" (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 33248294), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною та зареєстрований у відповідному реєстрі індексний номер: 42166791 від 20.07.2018, яким внесено запис про передання в іпотеку Об`єкта нерухомого майна (Номер запису про іпотеку: 27140570 від 20.07.2018).

5.8 Недійсність договору поруки.

10.08.2021 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/5693/20 (904/4517/21) визнано недійсним Договір поруки від 09.02.2016, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ».

Враховуючи викладене, позивач просив повернути із чужого володіння відповідача-2 Об`єкт нерухомого майна та рухоме майно, визнати недійсним Іпотечний догові та визнати протиправними і скасувати реєстраційні дії.

6.Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

6.1 Закон, що підлягає застосуванню у справі.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом належним способом. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, постанова Верховного Суду від 12.02.2020 у справі 761/17142/15-ц).

Згідно з положеннями статей 2, 4, ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу). А також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наведена в постанові від 09.10.2018р. у справі №910/2062/18).

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 року у справі № 525/505/16-ц).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 31.10.2019р. у справі № 916/1134/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20).

6.2 Оцінка обставин.

Позивач вважає порушеним своє право власності, і таке порушення пов`язане з позбавленням володіння на підставі скасованого судового рішення, а інтерес позивача полягає в поверненні собі майна з чужого незаконного (на думку позивача) володіння. Належним способом захисту такого права й інтересу є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, і така вимога позивачем була пред`явлена, що спростовує доводи апеляційної скарги, оскільки нерухоме майно надалі вибуло від ОСОБА_1 до відповідача-2.

Оскільки відповідач-2 не є учасником правовідносин у первісному вибутті, то захист права шляхом повороту виконання ухвали від 12.04.2017р - неможливий.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Положенням ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження № 6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

У випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.19 у справі № 48/340 зазначає, що право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, унормованого положеннями законодавства, яке визначає підстави та правові наслідки недійсності правочину. Норми щодо реституції не можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Правовий режим незаконно відчуженого майна врегульовано статтею 330 ЦК України, за якою суб`єктом відносин є добросовісний набувач, який набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача визначено статтею 388 ЦК України, відповідно до якої власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише в разі, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння поза їх волею, та коли такий набувач набув майно за відплатним договором. Власник має право витребувати майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його безвідплатно.

Тобто, право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння: Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному, власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

6.2.1 Вибуття майна поза волею власника.

За змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішень суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Аналогічна позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 № 522/2110/15-ц, а саме вказано, що право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388).

Відповідно до статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15», що спростовує аргумент апеляційної скарги про необхідність доказування недобросовісності набувача.

У разі вибуття майна без волі власника, майно може бути витребувано і від добросовісного набувача (п.3 ч.1 ст.388 ЦК України).

Скаржник в апеляційній скарзі помилково посилається на застарілу судову практику, наразі ж підходи Верховного Суду щодо цього питання змінилися.

Також, відповідна правова позиція встановлена Постановою Верховного суду від 23.04.2019 по справі №902/1090/16 та Постановою Верховного Суду від 15.09.2021 по справі №10/Б-5022/1383/2012.

Колегія суддів Центрального апеляційного суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позивачем обрано належний спосіб захисту в частині заявленої вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має, і визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Аналогійний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2021 у справі № 910/11242/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц викладено правовий висновок, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Згідно вимог ст. 19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 2 ст.26 Закону, передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (ч.5 ст.26 Закону).

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідний для її проведення визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок).

Відповідно п.40 Порядку: Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком.

Пунктом 12 Порядку визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною /Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Відповідно до пункт 3, 5, частина 1 статті 24 Закону: у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Відповідно до абзацу другого пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (зі змінами) під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

При вчинені реєстраційних дій державний реєстратор виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною в порушення зокрема й вимог пунктів 4, 5 частини 1 статті 18 Закону не перевірила відомості з Державного реєстру прав стосовно наявності запису про скасування права власності ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 №202/2014/17 (Номер запису про право власності / довірчої власності: 25452076) та з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо скасування ухвали Індустріального районного суду від 12.04.2017 по справі №202/2014/17 постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року № 202/2014/17 (яка в ЄДРСР була оприлюднена 10.05.2018).

6.2.2 Висновок щодо необхідності скасування державної реєстрації.

Наявність записів про реєстрацію права власності у реєстрі прав власності на нерухоме майно за ПП «НВП ТЕРРАКОТА» та ОСОБА_1 обмежує права ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» щодо розпорядження спірним Об`єктом нерухомого майна, засвідчує факт укладення договору щодо спірного майна іншими, відмінними від власника, особами.

У постанові ВП ВС від 07.04.2020 по справі № 904/3657/18 визначено, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Ця норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Враховуючи, що Позивач довів наявність свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та звернувся до суду з вимогою, яка відповідає належному та ефективному способу захисту (постанова ВП ВС від 07.04.2020 по справі № 904/3657/18), колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості за адресою м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 1 є такими, що підглядають задоволенню.

6.2.3 Стосовно невірно обраного способу захисту.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Поворот виконання судового рішення у господарському судочинстві врегульований статтею 333 Господарського процесуального кодексу України.

В матеріалах справи відсутні докази того, що виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року по справі №202/2014/17 про затвердження мирової угоди проводилось через осіб та органи, що здійснюють примусове виконання судових рішень. Тому подача такої заяви не є необхідною для повернення спірного майна позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що спірне нерухоме майно знаходилось не у сторони по справі №202/2014/17, тому подача такої заяви не призвела б до ефективного захисту прав позивача по даній справі.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

6.2.4 Щодо компенсації.

Право відповідача-2 щодо компенсації ґрунтується на ст.390 ЦК України.

Але ПП "НВП Терракота" не було надано до суду документів або розрахунків, на підставі яких господарський суд міг би визначити розмір компенсації вартості витребуваного майна. Такі вимоги заявлені не були, про своє бажання отримати компенсацію відповідач-2 зазначив тільки у відзиві на позов, що є недостатнім, адже це питання потребує дослідження детально і конкретних вимог з метою подальшої реалізації судового рішення.

6.2.5 Щодо незаконності передачі майна в іпотеку (п.5.7 цієї постанови).

Відповідно до статті 572, 575 ЦК України, статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека (застава нерухомого майна) - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Згідно з частинами 2, 3 статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

Тобто, право передачі майна в іпотеку належить його власнику.

Це випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 317 ЦК України, про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

ОСОБА_1 не мав права відчужувати Об`єкт нерухомого майна ПП «НВП ТЕРРАКОТА», і Позивач не надав своєї згоди на передачу цього майна в іпотеку, тож ПП «НВП ТЕРРАКОТА» не мало законного права на розпорядження спірним Об`єктом нерухомого майна шляхом передання його в іпотеку ОСОБА_2 .

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, враховуючи вищевикладені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду, що іпотечний договір, укладений між ПП «НВП ТЕРРАКОТА» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Зайченко І.А., є недійсним.

Крім того, статтею 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи визнання судом недійсним іпотечного договору № 1540 від 20.07.2018, вище наведеною державною реєстрацією іпотеки та обтяження на підставі такого договору, порушуються права ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» судом обґрунтовано скасовано державну реєстрацію іпотеки та обтяження в Державному реєстрі Об`єкта нерухомого майна.

6.2.6 Щодо позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про застосування позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З наведеного вище випливає, що у разі звернення до суду після спливу встановленого строку позовної давності при наявності поважних причин такого пропуску, особа має вправі очікувати надання судового захисту своїх порушених прав.

Відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№ 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (Відомості Верховної Ради України, № № 40 - 44, ст. 356) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому суд не застосовує наслідків передбачених ст. 267 ЦК України в частині спливу строку давності. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 було установлено карантин на всій території України з 12 березня 2020, строк дії карантину було неодноразово продовжено і на момент подачі позову карантинні заходи продовжували діяти.

Так, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (станом на момент звернення позивача до суду), визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду що позивачем не пропущено строк позовної давності, а отже порушене право підлягає захисту.

6.2.7 Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Є обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що саме неправильні дії відповідача-1 щодо подальшого відчуження спірного нерухомого майна та неповернення позивачу рухомого майна після скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди від 12.04.2017, призвели до виникнення спору, а відтак судові витрати зі сплати судового збору покладаються на ОСОБА_1 ..

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи скаржника з підстав, викладених в пункті 6 цієї постанови, а також з урахуванням наступного.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21) підлягає залишенню без змін.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Під час здійснення перегляду справи доводи апеляційної скарги не підтвердились, а міркування відповідача не спростовують законні та обґрунтовані висновки суду першої інстанції.

Так,

Висновки:

1. Майно вибуло поза волею власника на підставі скасованого судового рішення.

2. Після скасування ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.04.2017 відповідач-1 за відсутності жодних правових підстав протиправно перереєстрував право власності на спірне майно за собою і протиправно розпорядився ним на користь відповідача-2.

3. Добросовісність набувача не має значення, оскільки спірне майно вибуло поза волею позивача (ч.1 ст.388 ЦК України).

4. Право власності позивача на спірне майно підтверджено.

5. Наявність певних реєстраційних заходів щодо спірного майна засвідчує факт укладеності щодо нього правочинів іншими особами, відмінними від власника.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "НВП Терракота" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі №904/5693/20 (904/8936/21) - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2022 у справі № 904/5693/20 (904/8936/21) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31.10.2022 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О.Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд