ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. Справа№ 910/6673/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від прокуратури - Самалюк Т.В.,

від позивача - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Першого заступника керівника Київської міської прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022

про відмову у забезпеченні позову

у справі № 910/6673/22 (суддя Васильченко Т.В.)

За позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг Груп"

про скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг Груп" про скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позову прокурор вказує, що відповідач не набув право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, який є самочинно збудованим, зважаючи на відсутність у відповідача будь-яких правовстановлюючих документів на відповідну земельну ділянку та дозвільних документів на будівництво, у зв`язку з чим порушуються права територіальної громади в особі Київської міської ради.

Також, одночасно з позовом заявник звернувся з заявою про забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15, що на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ "Будконсалтинг Груп" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису 30874810); заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг Груп" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, ідентифікаційний код 42197146) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15 в тому числі: укладати договори купівлі - продажу або іншим способом відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що у відповідача існує можливість вчиняти будь-які дії з метою поділу чи об`єднання об`єкта нерухомості або його відчуження третім особам, який, як стверджує заявник, є самочинно збудованим, що в подальшому, у разі задоволення позову прокурора, унеможливить виконання судового рішення, як такого, що не матиме правового сенсу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначені в заяві прокурора твердження є лише припущеннями не підтвердженими вірогідними засобами доказування. Місцевий господарський суд також зазначив, що наявність лише посилання на те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком неможливість для позивача захистити свої порушені права, за захистом яких він звернувся до суду, в межах одного судового провадження, не може бути достатньою підставою для забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22 та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнята без урахування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності, яка в установленому законом порядку відповідачу або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась, право оренди чи власності на земельну ділянку не реєструвалось. На думку прокурора державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає право товариству вільно ним розпоряджатись, у тому числі, відчужувати його третім особам (як фізичним так і юридичним), що в подальшому призведе до нових звернень власників на отримання земельної ділянки в порядку ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України, у зв`язку з набуттям права власності на майно. Отже, прокурор звертає увагу, що у такому разі, для належного способу захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішити питання щодо збільшення позовних вимог. Визначити підсудність вказаного спору та заміни неналежного відповідача у справі, що згідно вимог чинного законодавства можливе лише на стадії підготовчого провадження.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 10.08.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали від 16.06.2022 року у справі №910/6673/22.

24.08.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22 та призначено розгляд справи на 28.09.2022 року.

05.09.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивач надійшли пояснення щодо апеляційної скарги в яких останній просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному, сформовано для розгляду справи №910/6673/22 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Мальченко А.О., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 року апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 28.09.2022 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 року розгляд справи відкладено на 20.10.2022 року.

В судовому засіданні 20.10.2022 року прокурор надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, а також на той факт, що розгляд справи вже було відкладено для надання можливості сторонами з`явитися в судове засідання, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача тв. відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до положень ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 140 ГПК України). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

З матеріалів вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 26.03.2019 року, індексний номер 46149147 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Будконсалтинг Груп» (вул. Мечникова, 2, м. Київ, 01601, ) на нежитлову будівлю літ «А» загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла (Голосіївський район), будинок 15, припинивши вказане право товариству з обмеженою відповідальністю «Будконсалтинг Груп».

В обґрунтування позову прокурор вказує, що відповідач не набув право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, який є самочинно збудованим, зважаючи на відсутність у відповідача будь-яких правовстановлюючих документів на відповідну земельну ділянку та дозвільних документів на будівництво, у зв`язку з чим порушуються права територіальної громади в особі Київської міської ради.

Отже, в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а суд першої інстанції мав застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, подану заяву про забезпечення позову, що спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності, яка в установленому законом порядку відповідачу або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась, право оренди чи власності на земельну ділянку не реєструвалось.

На думку прокурора державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає право товариству вільно ним розпоряджатись, у тому числі, відчужувати його третім особам (як фізичним так і юридичним), що в подальшому призведе до нових звернень власників на отримання земельної ділянки в порядку ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України, у зв`язку з набуттям права власності на майно.

Отже, прокурор звертає увагу, що у такому разі, для належного способу захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішити питання щодо збільшення позовних вимог.

При цьому, прокурор звертає увагу, що у даному випадку позовні вимоги спрямовані на поновлення права територіальної громади міста Києва на землю, яка згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Колегія суддів вважає зазначити, що іншими словами, безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на спірний об`єкт іншім особам, які не беруть участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі №922/4411/21.

Колегія суддів також звертає увагу, що з пояснень Київської міської ради вбачається, що відповідач 07.07.2021 року внесло на розгляд сесії Київської міської ради клопотання про відведення у користування земельною ділянкою, що розташована під спірною будівлею.

Отже, відповідач вчиняє дії щодо отримання в користування земельної ділянки під спірною будівлею, а тому в разі задоволення позовних вимог, прокурор буде змушений захищати права територіальної громади міста Києва на землю.

За встановлених обставин, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що подана заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Колегія суддів, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, дійшла висновку про наявність зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність таких заходів забезпечити справедливий та ефективний захист порушених прав, зокрема, заявник зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду у разі задоволення позову.

Отже, заявлені заходи забезпечення позову, а саме про накладення арешту на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15, що на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ "Будконсалтинг Груп" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису 30874810); про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг Груп" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, ідентифікаційний код 42197146) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15 в тому числі: укладати договори купівлі - продажу або іншим способом відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна; заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15, є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету спору, застосовані з урахуванням встановлених обставин справи, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав територіальної громади міста Києва, за захистом яких звернувся прокурор.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що заявлені заходи забезпечення позову не позбавляють відповідача його прав, не перешкоджають займатися господарською діяльністю, а лише обмежують його право на період дії таких заходів розпоряджатись спірним майном.

Отже на думку колегії суддів, захід забезпечення позову, про який просить прокурор є засобом тимчасового характеру та має на меті збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав позивача. Колегія суддів дійшла висновку, що захід забезпечення позову, про який просить прокурор у заяві про забезпечення позову, є адекватним, співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову обраними заявником заходами.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову суперечить нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

Також колегія суддів зазначає, що забезпечення позову у даному випадку жодним чином не свідчить про позбавлення відповідача права власності на спірний об`єкт, а лише передбачає тимчасові заходи, необхідні для фіксації правого статусу спірного майна, яким він є станом на час подання позову, з метою забезпечення ефективного судового захисту позивача у одному судовому провадженні та без необхідності звернення з новим позовом для захисту прав позивача. Натомість, відповідачем не доведено можливість спричинення йому збитків (негативних наслідків) внаслідок забезпечення позову у даному спорі.

З огляду на порушення норм процесуального права, ухвала Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі № 910/6673/22 підлягає скасуванню, а заява Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Проте, місцевий господарський суд не звернув уваги на вищенаведені обставини, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, відтак дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1, ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, не можуть бути достатніми підставами для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим господарським судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 255, 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року у справі №910/6673/22 скасувати.

3. Заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову задовольнити.

4. Вжити заходи забезпечення позову наступним шляхом:

До набрання законної сили рішенням суду у даній справі:

- Накласти арешт на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15, що на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ "Будконсалтинг Груп" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису 30874810);

- Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг Груп" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, ідентифікаційний код 42197146) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15 в тому числі: укладати договори купівлі - продажу або іншим способом відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 236 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича (Голосіївський район), буд. 15.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 року по справі №910/6673/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.10.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Кравчук

А.О. Мальченко