номер провадження справи 12/59/22-34/61/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 Справа № 908/865/22

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянув у спрощеному позовному провадженні,

без виклику представників сторін,

справу № 908/865/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман», ідентифікаційний код юридичної особи 37542705 (вул. Джерельна, буд. 7, м. Підгородне, Дніпропетровська область, 52001)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», ідентифікаційний код юридичної особи 00191885 (Північне шосе/вул. Теплична, буд. 22 «Б»/1, м. Запоріжжя, 69106)

про стягнення 366322 грн 46 коп.

СУТЬ СПОРУ:

14.06.2022 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від 14.06.2022 до Приватного акціонерного товариства "Запоріжвогнетрив" про стягнення вартості поставленого і неоплаченого товару в розмірі 332927,96 грн., пені в сумі 11452,72 грн., трьох процентів річних в сумі 2353,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 19588,48 грн. за договором на придбання ресурсів № 19/1046 від 18.12.2019, що разом складає 366322,46 грн.

Разом з тим позивач в прохальній частині поданої позовної заяви просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2022 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі № 908/865/22 визнано справу № 908/865/22 малозначною та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

14.07.2022 до суду від відповідача надійшов відзив з доказами направлення іншій стороні.

15.07.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат з доказами направлення іншій стороні.

04.08.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення судових витрат з доказами направлення іншій стороні.

16.08.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив з доказами направлення іншій стороні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 справу № 908/865/22, враховуючи відрядження судді Смірнова О.Г., передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали справи, суд ухвалив прийняти справу № 908/865/22 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/865/22 позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, ухвалу позивач отримав 14.09.2022, відповідач 09.09.2022.

У заяві на заперечення відповідача позивач вказує, що ним надано достатньо доказів, які підтверджують обсяг та вартість наданих послуг правової допомоги.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

18.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФЛАГМАН» (Постачальником, позивачем у справі) та Приватним акціонерним товариством «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (Покупцем, відповідачем у справі) укладений Договір на придбання ресурсів № 19/1046 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити товари/продукцію/матеріали (далі за текстом «Товар») на умовах, визначених Договором

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кількість, номенклатура товару зазначаються в специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною.

16.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено Специфікацію № 020, відповідно до якої позивач передає, а відповідач приймає та оплачує стретч-плівку 0,023х500 мм.

Також, даною Специфікацією були погоджені наступні умови: умови поставки DDP-склад Покупця, строк поставки до 28.02.2022 року, з правом дострокової поставки, оплата протягом 20 календарних днів з дати поставки товару на склад Покупця, допустимий толеранс +/- 10% (поставка більшої або меншої кількості товару, зазначеної в специфікації).

На виконання умов Договору та Специфікації № 020, згідно з видатковою накладною № 826 від 17.02.2022 позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 332 927 грн 96 коп.

Відповідачем оплата за поставлений позивачем товар не здійснена.

Зазначені обставини та наявність у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості за договором за поставлений товар в сумі 332 927 грн 96 коп. стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Стягнення з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», ідентифікаційний код юридичної особи 00191885 (Північне шосе/вул. Теплична, буд. 22 «Б»/1, м. Запоріжжя, 69106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман», ідентифікаційний код юридичної особи 37542705 (вул. Джерельна, буд. 7, м. Підгородне, Дніпропетровська область, 52001) вартості поставленого і неоплаченого товару в розмірі 332927,96 грн, пені в сумі 11452,72 грн, трьох процентів річних в сумі 2353,30 грн та інфляційних втрат в сумі 19588,48 грн. за договором на придбання ресурсів № 19/1046 від 18.12.2019, а також судового збору та 15 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу було предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором № 19/1046 на придбання ресурсів від 18.12.2019, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Доказів розірвання, припинення чи визнання недійсним договору сторонами не надано.

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов Договору та Специфікації, поставив відповідачеві товар на суму 332 927 грн 96 коп., що підтверджується видатковою накладною № 826 від 17.02.2022, підписаною з боку обох сторін без зауважень.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору, оплата Покупцем ресурсів здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, вказаний у Договорі. Строк оплати - протягом 30 календарних днів з моменту фактичної поставки ТМЦ і надання документів, передбачених в п. 6.4 даного Договору.

У п. 6.4 Договору зазначено документи, які Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання ресурсів.

Відповідачем, у строки, передбачені Договором та п. 4 Специфікації (30 календарних днів по факту поставки на склад покупця), отриманий від позивача 17.02.2022 товар не оплачений.

Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані.

Посилання відповідача на не надання позивачем документів, вказаний у п. 6.4 Договору, а отже і не настання строку оплати ресурсів, судом до уваги не приймаються, оскільки згідно з видатковою накладною, товар відповідачем прийнято без зауважень, а отже вважати, що ці документи не були надані, і відповідач без їх надання прийняв товар, не вбачається підставним.

Як свідчать умови Договору та обставини справи, відповідач товар прийняв 17.02.2022 без зауважень, а отже зобов`язаний був оплатити товар до 21.03.2022, включно (враховуючи, що 19,20 березня 2022 є вихідними днями).

Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, прострочення відповідача з оплати поставленого позивачем товару за Договором в сумі 332 927 грн 96 коп. виникло з 22.03.2022.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів оплати відповідачем поставленого за Договором Товару та підстав для їх не сплати у встановлені Договором та Специфікацією строків, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 332 927 грн 96 коп. вартості товару.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п.7.2. Договору, у випадку порушення Покупцем термінів оплати за поставлений Товар більше ніж на 30 календарних днів, Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем у позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача пеню у сумі 11 452 грн 72 коп. за період з 19.03.2022 по 14.06.2022.

Враховуючи, що прострочення з оплати товару виникло з 22.03.2022, а за умовами п.7.2. Договору, пеня нараховується у випадку порушення Покупцем термінів оплати за поставлений Товар більше ніж на 30 календарних днів, розрахунок пені слід здійснювати з 21.04.2022.

Таким чином, сума пені за вказаним порушенням та розміром пені, визначеному у Договорі, за період з 21.04.2022 по 14.06.2022 складає 7 324 грн 42 коп.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково, в сумі 7 324 грн 42 коп. В іншій частині заявлених вимог про стягнення пені 4 128 грн 30 коп. суд відмовляє, як у безпідставно заявлених до стягнення.

Позивачем у позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача 2 353 грн 30 коп. 3% річних за період з 19.03.2022 по 14.06.2022 та 19 588 грн 48 коп. інфляційних втрат за квітень, травень 2022.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірені розрахунки позивача 3% річних та враховуючи виникнення прострочення з оплати товару в сумі 332 927 грн 96 коп. з 22.03.2022, позов в цій частині задовольняється частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 325 грн 94 коп. 3% річних. В іншій частині позову щодо стягнення 27 грн 36 коп. 3% річних суд відмовляє, як у безпідставно заявлених до стягнення.

Розрахунок інфляційних втрат за період квітень, травень 2022 позивачем здійснено вірно, вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленій до стягнення сумі 19 588 грн 48 коп.

Таким чином, позов задовольняється частково. З відповідача на користь позивача слід стягнути 332 927 грн 96 коп. основного боргу, 7 324 грн 42 коп. пені, 2 325 грн 94 коп. 3% річних, 19 588 грн 48 коп. інфляційних втрат. У позові щодо стягнення 4 128 грн 30 коп. пені та 27 грн 36 коп. 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за позовом відноситься на сторони пропорційно задоволеним вимогам, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 432 грн 51 коп. судового збору за позовом. 62 грн 33 коп. судового збору залишається за позивачем.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Так, згідно з позовною заявою позивач, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначав про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн 00 коп.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 627 ЦК України закріплює принцип свободи договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться у ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З метою отримання правничої допомоги, 02.01.2019 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» (далі «Адвокатське об`єднання») було укладено договір про надання правової допомоги № 64 (далі «Договір»), відповідно до якого правова допомога надається адвокатами Адвокатського об`єднання Соколовим Дмитром Ігоровичем та Циганком Романом Олексійовичем.

Договором передбачено, що надана правова допомога оплачується в розмірах та на умовах погоджених сторонами в Додатках.

На виконання умов Договору, 10 червня 2022 року позивач та Адвокатське об`єднання уклали Додаткову угоду № 8 до Договору, відповідно до якої Адвокатське об`єднання на умовах Договору зобов`язується надати позивачу наступні послуги з надання правової допомоги: « 1. Підготовка та подача позовної заяви до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () про стягнення суми боргу за поставлений товар та про стягнення штрафних санкцій; 2. Супровід справи за позовом КЛІЄНТА до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () про стягнення суми боргу за поставлений товар та про стягнення штрафних санкцій в суді першої інстанції».

Вартість послуг за Додатковою угодою № 8 складає 15 000,00 грн.

22.06.2022 складено звіт про надану правничу допомогу.

Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020р. у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 р. у справі № 357/11023/18).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Також, суд зазначає, що розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється згідно з умовами договору про надання правової допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Сторонами врегульовано порядок оплати наданих послуг.

Правомірність та дійсність понесення відповідних витрат підтверджується матеріалами справи.

На підтвердження обсягу наданих Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» послуг правничої допомоги позивачу та їх вартості, до матеріалів справи надано:

- копію Додаткової угоди № 8 від 10 червня 2022 року до Договору про надання

правничої допомоги № 64 від 02 січня 2019 року;

- копію акту № 6 приймання передачі наданих послуг від 22 червня 2022 року;

- копію звіту про надану правничу допомогу від 22 червня 2022 року.

Зазначення технічної описки у назві відповідача у вищевказаних документах не спростовує дійсність цих документів та понесення відповідних витрат.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що 15 000,00 грн становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Суд не вбачає підстав для зменшення вказаного розміру витрат на правничу допомогу, однак задовольняє їх частково, з урахуванням часткового задоволення позову, а саме в сумі 14 829 грн 84 коп. В іншій частині витрат в сумі 170 грн 16 коп. суд у стягненні відмовляє.

При цьому, суд враховує, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (Постанова Об`єднаної палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», ідентифікаційний код юридичної особи 00191885 (Північне шосе/вул. Теплична, буд. 22 «Б»/1, м. Запоріжжя, 69106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман», ідентифікаційний код юридичної особи 37542705 (вул. Джерельна, буд. 7, м. Підгородне, Дніпропетровська область, 52001) 332 927 (триста тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн 96 коп. основного боргу, 7 324 (сім тисяч триста двадцять чотири) грн 42 коп. пені, 2 325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) грн 94 коп. 3% річних, 19 588 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн 48 коп. інфляційних втрат, 5 432 (п`ять тисяч чотириста тридцять дві) грн 51 коп. судового збору та 14 829 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 84 витрат на правничу допомогу.

3. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 4 128 грн 30 коп. пені, 27 грн 36 коп. 3% річних, 62 грн 33 коп. судового збору та 170 грн 16 коп. витрат на правову допомогу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 25.10.2022.

Суддя А.О. Науменко