РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2022Справа № 910/8160/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», м. Черкаси

до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», м. Київ

про стягнення 12 907,80 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (далі - ТзОВ «Енергогазрезерв»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» (далі - ДУ «Інститут охорони ґрунтів України»/відповідач) про стягнення 12 907,80 грн, у тому числі: 9 565,84 грн - основного боргу, 1 976,91 грн - інфляційних втрат, 408,46 грн - 3% річних та 956,59 грн - штрафу, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 від 31.01.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.08.2022 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.09.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що сума спожитого природнього газу за січень та лютий 2022 року складає 9 565,82 грн, що перевищує 20% суми, визначеної у договорі закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 від 31.01.2020. Крім того, нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним, оскільки договором не передбачено їх нарахування.

22.09.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (далі - постачальник) та Державною установою «Інститут охорони ґрунтів України» (далі - споживач) укладено договір закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачу газ природний, скраплений або в газоподібному стані - за кодом ДК 021:2015-09120000-6 (газове паливо), в 2020 р., а споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1. договору плановий обсяг природного газу на 2020 рік складає 11 500 куб. м., у тому числі за місяцями та кварталами, вказаних в розподільній таблиці планового споживання товару, що є додатком до цього договору.

Фактичний обсяг поставки товару за даним договором визначається на підставі актів прийому-передачі товару, які підписуються уповноваженими представниками обох сторін по закінченню місяця поставки, але не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним (п. 2.3. договору).

Пунктами 3.1., 3.2. та 3.3. договору передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. газу за цим договором становить 4 763,74 грн без ПДВ, ПДВ 952,7482 грн, разом з ПДВ 5 716,4882 грн. До ціни за 1 000 куб. м. газу також додається вартість замовленої потужності, яка становить 124,16 грн з 1 тис. куб. м., крім того сума 20% ПДВ - 24,83 грн, разом із врахуванням 20% ПДВ вартість замовленої потужності становить 148,99 грн. Ціна за 1 000 куб. м. газу із врахуванням вартості замовленої потужності та 20% ПДВ становить 5 865,4782 грн.

Відповідно до п. 3.4. договору загальна вартість цього договору становить 56 210,83 грн, крім того ПДВ - 11 242,17 грн, разом з ПДВ - 67 453,00 грн.

У відповідності до положень п. 5.1. договору оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі акту (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 8.5. договору, в разі несплати фактично спожитого товару, відповідно до акту, та наявності заборгованості у споживача перед постачальником більш ніж 20 календарних днів, постачальник має право додатково стягнути штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Дія договору починається з 01.02.2020 у разі підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31.12.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.2. договору).

В подальшому між сторонами були підписані додаткові угоди до цього договору, якими вносились зміни до умов договору.

Зокрема, додатковою угодою №2 від 30.10.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторонами погоджено, що з 01.10.2020 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 5 375,00 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 6 450,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Додатковою угодою №3 від 09.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторони погодили, що з 01.11.2020 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 5 912,50 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20% - 1 182,50 грн. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 7 095,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

В додатковій угоді №4 від 11.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторони дійшли згоди щодо продовження дії даного договору до 31.03.2021, на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В додатковій угоді №5 від 30.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторони домовились зменшити загальну суму договору на 21 615,45 грн, в т.ч. ПДВ 3 602,58 грн. Загальна сума договору складає 45 837,55 грн, в т.ч. ПДВ 7 639,59 грн. В разі перевищення загальної суми договору, сторонами складається нова додаткова угода.

Додатковою угодою №6 від 29.01.2021 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторони погодили, що з 01.01.2021 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 6 503,15 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 7 803,78 грн, в т.ч. ПДВ 20%: 1 300,63 грн.

В додатковій угоді № 7 від 12.02.2021 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 сторони збільшили вартість договору на суму 9 167,51 грн, що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Зокрема, сторони домовились викласти п. 3.4. договору в наступній редакції: «Загальна вартість цього договору становить 45 837,55 грн, крім того ПДВ - 9 167,51 грн, всього з ПДВ 55 005,06 грн (п. 2 додаткової угоди № 7).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у січні 2021 року спожито природнього газу в об`ємі 1,40775 тис. куб. м., що підтверджується даними з інформаційної платформи ТзОВ «Оператор ГТС України» та не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Позивач зазначає, що відповідач за спожитий природній газ у січні 2021 року розрахувався частково в сумі 9 783,71 грн, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 1 202,06 грн згідно з актом приймання-передачі природного газу №РН-0000813 від 31.01.2021.

Також, з наданих позивачем даних з інформаційної платформи ТзОВ «Оператор ГТС України» вбачається, що у лютому 2021 року відповідачем спожито природнього газу в об`ємі 1,0717600 куб. м., що також не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Позивач стверджує, що відповідач за спожитий природній газ у лютому 2021 року не розрахувався, відповідно у ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» виникла заборгованість у розмірі 8 363,78 грн згідно з актом приймання-передачі природного газу № РН-0001294 від 28.02.2021.

Таким чином, загальна сума заборгованості ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» за спожитий природній газ у січні та лютому 2021 року складає 9 565,84 грн.

21.09.2021 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 281/09-03, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 9 565,84 грн, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати до 10.10.2021, водночас, також просив надіслати підписаний акт приймання-передачі за січень-лютий 2021 року.

У відповідь на претензію ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» направила лист за вих. №158-04/1629 від 12.10.2021, в якому зазначила, що є установою, яка фінансується з державного бюджету та обслуговується Державною казначейською службою України, а нарахована заборгованість у розмірі 9 565,84 грн перевищує 20% від суми договору, відповідно такі платежі здійснює казначейство України за дорученням розпорядників бюджетних коштів.

За таких обставин, зокрема, неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 від 31.01.2020 (з урахуванням додаткових угод до договору), позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у січні та лютому 2021 року на загальну суму 9 565,84 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 408,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 976,91 грн, нараховані за період з 21.02.2021 по 18.02.2022 та штраф, передбачений п. 8.5. договору в сумі 956,59 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 від 31.01.2020 (з урахуванням додаткових угод до договору), відповідно до якого відповідачем спожито природнього газу у січні 2021 року об`ємом 1,40775 тис. куб. м. та у лютому 2021 року об`ємом 1,07176000 тис. куб. м., що підтверджується даними з інформаційної платформи ТзОВ «Оператор ГТС України» та не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Судом також встановлено, що відповідач за спожитий газ у січні 2021 року розрахувався частково, а за спожитий газ у лютому 2021 року не розрахувався, внаслідок чого у ДУ «Інститут охорони ґрунтів України» утворилась заборгованість в сумі 9 565,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено на адресу відповідача акти приймання-передачі спожитого природного газу, зокрема № РН-0000813 від 31.01.2021 на суму 1 202,06 грн та № РН-0001294 від 28.02.2021 на суму 8 363,78 грн.

Проте, відповідач ці акти не підписав, при цьому, будь-яких зауважень щодо обсягу спожитого газу за цей період не надав.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, у відповідності до положень п. 5.1. договору оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі акту (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Як встановлено судом вище, відповідач у повному обсязі за поставлений природний газ не розрахувався.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що Державною установою «Інституту охорони ґрунтів України» порушено умови договору закупівлі (постачання) природного газу №С/55-20 від 31.01.2020 з урахуванням додаткових угод до нього та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» про стягнення заборгованості у розмірі 9 565,84 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 408,46 грн, інфляційні втрати в сумі 1 976,91 грн, нараховані за період з 21.02.2021 по 18.02.2022 та штраф, передбачений п. 8.5. договору у розмірі 956,59 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 8.5. договору, в разі несплати фактично спожитого товару, відповідно до акту, та наявності заборгованості у споживача перед постачальником більш ніж 20 календарних днів, постачальник має право додатково стягнути штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання зі сплати спожитого природнього газу у січні та лютому 2021 року більш ніж на 20 календарних днів, що має наслідком задоволення вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості та складає 956,59 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що їх розмір обчислено позивачем арифметично вірно, відповідно суд задовольняє ці вимоги.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» задовольнити.

Стягнути з Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» (03190, місто Київ, провулок Бабушкіна, будинок 3; ідентифікаційний код 25835792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (18002, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Небесної Сотні, будинок 31/1, офіс 507; ідентифікаційний код 36860996) 9 565 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 84 коп. - заборгованості, 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 59 коп. - штрафу, 408 (чотириста вісім) грн 46 коп. - 3% річних, 1 976 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят шість) грн 91 коп. - інфляційних втрат та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук