номер провадження справи 17/68/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 908/1034/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/1034/22

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК», 64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4, електронна пошта:

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ», 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кімната 14, електронна пошта:

про стягнення 314 919,07 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

11.07.22 до господарського суду Запорізької області в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява за вих. від 08.07.22 товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» (далі ТОВ Компанія «БОТіК») до товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (надалі ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ») про стягнення 314 919,07 грн. згідно договору поставки сільськогосподарської продукції від 23.11.21 № 523, а саме: 305 706,01 грн. основної заборгованості та 9 213,06 грн. штрафу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1034/22 між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 18.07.22 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1034/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 19.09.22 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві зазначив, що на виконання умов договору поставки №523 від 23.11.21 ним поставлено відповідачеві обумовлений договором товар - пшеницю у кількості 2856,65 т на загальну суму 25 709 320,29 грн. Відповідач в порушення умов договору оплату здійснив не в повному обсязі у сумі 25 403 614,28 грн. Заборгованість становить 305 706,01 грн. При цьому, позивач зазначає, що у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.22 воєнного стану, з незалежних від позивача причин податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 09.06.22 та 13.06.22. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано пеню у сумі 9 213,06 грн. за період з 17.06.22 по 08.07.22.

15.08.22 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вих. від 12.08.22, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з тієї підстави, що позивачем не було виконано вимоги п. 7.2. договору та не надано визначених цим пунктом документів, у зв`язку з чим позивач не має права вимагати оплати 305 706,01 грн. та нарахованої пені, оскільки відповідачем не допущено прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/1034/22 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 19.09.22 (відповідно до положень ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.11.21 між ТОВ БОТіК (постачальник) та ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (покупець) укладено договір поставки №523 сільськогосподарської продукції (надалі договір), за умовами якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію українського походження врожаю 2021 року (далі за текстом - товар).

Найменування та ціна товару - пшениця 2 класу за ціною 9000,00 грн. за 1 т. з ПДВ (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору, кількість товару, що поставляється за договором - 3000 тон (+/- 10% на вибір покупця).

Пунктом 4.1. договору визначено, що оплата товару покупцем здійснюється у наступному порядку: 86% від вартості товару - з моменту підписання договору та отримання покупцем рахунку-фактури, в строк до 01.12.21; 14% від вартості товару - протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору. У разі неповного надання покупець має право затримати оплату товару.

Пунктом 7.2. договору передбачено перелік завірених копій документів, які мають бути надані постачальником на підтвердження походження товару: статистична звітність про збирання врожаю сільськогосподарських культур та посівні площі с/г культур (ф. 4-сг, ф. 29-сг - річна та 37-сг - щомісячна за поточний рік та за попередній рік (при необхідності); податкова декларація платника податку 4-ї групи (для платників ЄП4) або Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за поточний рік; Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно або довідку Держгеокадастру або довідку сільради про наявність земельних ділянок у виробника; Баланс (звіт про фінансовий стан) за Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2020 р. та останній звітний період 2021 р.

Відповідно до видаткових накладних позивач поставив відповідачеві Товар у кількості 2856,65 тон на загальну суму 25 709 320,29 грн. (копії видаткових накладних залучено до матеріалів справи):

- № 157 від 26.11.21 товар в кількості 41,22 тон на загальну суму 370 980,15 грн. ( в т.ч. ПДВ 14% - 45 558,97 грн.),

- № 158 від 27.11.21 товар в кількості 42,02 тон на загальну суму 378 180,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 46 443,18 грн.),

- № 164 від 28.11.21 товар в кількості 131,3 тон на загальну суму 1 181 700,47 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 145 121,11 грн.),

- № 165 від 03.12.21 товар в кількості 216,14 тон на загальну суму 1 945 260,77 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 238 891,67 грн.),

- № 171 від 05.12.21 товар в кількості 41,24 тон на загальну суму 371 160,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 45 581,07 грн.),

- № 172 від 08.12.21 товар в кількості 395,06 тон на загальну суму 3 555 541,42 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 436 645,44 грн.),

- № 173 від 12.12.21 товар в кількості 98,4 тон на загальну суму 885 600,36 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 108 757,94 грн.).

- № 178 від 15.12.21 товар в кількості 508,16 тон на загальну суму 4 573 441,83 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 561 650,75 грн.),

- № 179 від 16.12.21 товар в кількості 143,98 тон на загальну суму 1 295 820,52 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 159 135,85 грн.),

- № 180 від 17.12.21 товар в кількості 352,16 тон на загальну суму 3 169 441,27 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 389 229,63 грн.),

- № 181 від 18.12.21 товар в кількості 137,74 тон на загальну суму 1 239 660,50 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 152 239,01 грн.),

- № 182 від 19.12.21 товар в кількості 58,07 тон на загальну суму 522 630,21 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 64 182,66 грн.),

- № 187 від 21.12.21 товар в кількості 185,95 тон на загальну суму 1 673 550,67 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 205 523,77 грн.),

- № 191 від 23.12.21 товар в кількості 83,4 тон на загальну суму 747 360,3 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 91 781,09 грн.),

- № 192 від 28.12.021 товар в кількості 41,81 тон на загальну суму 376 290,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 46 211,07 грн.),

- № 1 від 04.01.22 товар в кількості 338,58 тон на загальну суму 3 047 221,22 грн. (в т.ч. ПДВ 14%-374 220,15 грн.),

- № 2 від 06.01.22 товар в кількості 41,72 тон на загальну суму 3 047 221,22 грн. (в т.ч. ПДВ 14%-374 220,15 грн.).

Платіжними дорученнями №8285 від 23.11.21, №8299 від 24.11.21, №1466 від 29.11.21, №1474 від 30.11.21, №8472 від 01.12.21, №1603 від 23.12.21, №8773 від 24.12.21, №1720 від 11.01.22 відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 25 403 614,28 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем поставленого товару на суму 305 706,01 грн., позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №47 від 20.06.22, в якій просив сплатити заборгованість, зазначивши при цьому, що у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.22 воєнного стану, з незалежних від позивача причин, податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 09.06.22 та 13.06.22. Відповідно до умов договору, строк оплати настав 16.06.22.

Відповіді на претензію відповідачем не надано, заборгованість не погашено, що стало підставою для звернення ТОВ БОТіК до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у примусовому порядку.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця …, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором. Законом, або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2).

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, які зазначені вище в тексті даного рішення, на загальну суму 25 709 320,29 грн., та які знаходиться в матеріалах справи.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 4.1. договору остаточний розрахунок за поставлений товар у розмірі 14% від вартості товару має бути здійснений протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору.

Однак, відповідач свого обов`язку щодо повної сплати позивачу за поставлену продукцію обумовленого у договорі не виконав.

В обґрунтування відмови в оплаті заборгованості у сумі 305 706,01 грн. відповідач посилається на те, що позивачем не надано податкових накладних, зареєстрованих у встановленому законодавством України порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.22 воєнного стану, з незалежних від позивача причин податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 09.06.22 та 13.06.22.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 3 банківські дні, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору.

Як свідчать матеріали справи, податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних 09.06.22 та 13.06.22 відповідно.

З врахуванням викладеного, обов`язок відповідача здійснити оплату отриманого товару на суму 305 706,01 грн. сплинув 16.06.22 (13.06.22 + 3 банківські дні).

Таким чином, заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Судом враховано, що:

- відповідачем доказів оплати заборгованості суду не надано,

- належними та допустимими доказами доводів позивача не спростовано.

А тому, як наслідок, позовна вимога про стягнення з ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» на користь ТОВ «БОТіК» заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені у сумі 9 213,06 грн. за період 17.06.22-08.07.22 (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару матеріалами справи доведено.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як свідчить п. 8.3. договору, сторони мають право відкласти виконання своїх зобов`язань у випадку настання обставин непереборної сили, які підтверджуються у встановленому законом порядку. У разі, якщо обставини непереборної сили тривають довше 30-ти календарних днів, кожна із сторін має право відмовитися від подальшого виконання договору.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи, що введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час (станом на дату прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору) не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України), є загальновідомим фактом, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України, суд вважає, що в даному випадку з урахуванням умов п. 8.3. договору, є безпідставним нарахування пені, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 9 213,06 грн. задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що судом під час задоволення позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. враховано положення пунктів 4.1. та 4.2. (порядок розрахунків) наведеного вище в тексті цього рішення договорі та п. 8.3. договору стосовно наявності у сторони права відкласти виконання своїх зобов`язань через обставини непереборної сили.

Разом з тим, що хоча обставини непереборної сили введення на території України воєнного стану триває вже понад 30 днів, відповідач не може відмовитись від виконання свого обов`язку з оплати отриманого товару, оскільки товар ним вже отримано. Більш того, порядок розрахунків чітко регламентовано пунктами 4.1. та 4.2. наведеного вище в тексті цього рішення договорі.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат на правничу допомогу та гонорар адвоката у розмірі 10% від фактично стягненої за судовим рішенням суми суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому, ч. 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат (витрат на надання правової допомоги) 115 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у т.ч., належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Частинами 1 і 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу (як зазначено в тексті позовної заяви 115 000,00 грн., розмір яких буде змінено під час розгляду справи), а також гонорар адвоката у розмірі 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта позивачем надано:

- копію Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, укладеного між позивачем та адвокатом Соколик І.В.;

- копію додатку до договору щодо вартості наданих послуг;

- копію акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги від 11.11.21 № 01/01-11 .

Відповідно до п. 6.1. Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, адвокат має право на отримання гонорару у зв`язку з виконанням доручення клієнта у порядку встановленому цим договором. Гонорар полягає в оплаті послуг адвоката з виконання доручення.

… Сума витрат адвоката може бути скорегована (змінена) сторонами в залежності від фактично понесених витрат адвоката (п. 6.2.1.).

Винагорода за досягнення бажаного для Клієнта результату виконання адвокатом доручення обумовлюється окремо та за згодою сторін складає 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта (п.6.3.). Право адвоката на отримання гонорару виникає відповідно з моменту укладення цього договору (п. 6.4. Договору).

Згідно із п. 6.5. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар готівкою, або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок адвоката протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції.

Після отримання оплати за надані послуги та надання послуг в повному обсязі, або частинами, сторони підписують Акт приймання наданих послуг (п. 6.4. договору).

З Додатку до договору щодо вартості наданих послуг вбачається наступне:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 6000,00 грн. за 1 годину;

- аналіз документів клієнта щодо спірних правовідносин - 6000,00 грн. за 1 годину;

- складання позову, апеляційної скарги, касаційної скарги - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 20 000,00 грн.;

- складання розрахунку позовних вимог, попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 2500,00 грн.;

- збір та підготовка письмових доказів, підготовка копій документів для сторін спору - 6000,00 грн. за 1 годину; тощо.

З акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22 вбачається, що адвокатом надані наступні послуги:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 1 година;

- аналіз документів - 5 годин;

- підготовка позовної заяви - 1 документ;

- збір та підготовка письмових доказів - 5 годин;

- складання розрахунку позовних вимог - 1 документ;

- складання попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - 1 документ;

- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу - 4 години.

Відповідно до п. 4 вказаного вище акту приймання наданих послуг, вартість вищезазначених послуг становить 115 000,00 грн.

Таким чином, наведене вище в тексті цього рішення надає суду підстави для висновку про те, що:

- з наданого у справу акту приймання від 08.07.22 вбачається, що послуги надані за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22;

- договору про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) до матеріалів справи не надано, а надано лише договір про надання правничої допомоги від 01.11.21 № 01/01-11;

- про причини, які позбавляли права чи можливості позивача надати вказаний договір (у даному випадку договір про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) господарському суду Запорізької області у справу № 908/1034/22 останнім та його представником суду не повідомлялось (докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні);

- із наведеного вище акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) неможливо встановити, що послуги надавались адвокатом саме у справі №908/1034/22.

З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги факт не надання позивачем (його представником) суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ТОВ Компанія «БОТіК» витрат на оплату правничої допомоги саме у справі №908/1034/22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 01.11.21), вимога про відшкодування витрат позивача на правову допомогу за рахунок відповідача судом залишається без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кімната 14, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» (64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4, ) 305 706 (триста п`ять тисяч сімсот шість) грн. 01 коп. заборгованості, 4 585 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України (дія якого триває) … повний текст рішення складено 19.10.2022.

Суддя В.Л. Корсун