ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/433/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до відповідача Північного міжрайонного управління водного господарства

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про стягнення в сумі 1 435 779 грн. 64 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Атаманюк Василь Васильович (поза межами приміщення суду);

Від відповідача: Боричевська Ольга Адамівна (в залі суду);

Від третьої особи: Дімова Жанна Омелянівна (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

04 липня 2022 року Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Північного міжрайонного управління водного господарства (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі - третя особа) про стягнення в сумі 1 435 779 грн. 64 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині своєчасної та повної сплати за поставлену енергію в сумі 1 435 779 грн. 64 коп., з якої 1 012 477 грн. 01 основна сума заборгованості, 151 871 грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 грн. 02 коп. пені та 108 020 грн. 06 коп. інфляційних втрат.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 11, 173, 175, 193 ГК України, ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 162, 247, 249 ГПК України.

В судовому засіданні 03 жовтня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступні обставини.

Відповідача визнає те, що згідно акту № 005350 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 року та рахунку № 22/16/001/11166 від 16 лютого 2021 року Північним міжрайонним управлінням водного господарства спожито електричної енергії в обсязі - 239 323,00 кВт*год. по другому класу напруги на загальну суму 1 012 477 грн. 01 коп.

Однак, відповідач заперечує нарахування позивачем пені, 15% річних та інфляційних втрат.

Відповідач зазначає, що згідно розділу 1 пункту 1.1 Положення "Про Північне міжрайонне управління водного господарства" затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України № 67 від 28 січня 2020 року останнє є бюджетною неприбутковою організацією.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про публічні закупівлі", укладання договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" для бюджетних установ/організацій/державних підприємств відбувається із застосуванням переговорної процедури передбаченої статтею 40 Закону України "Про публічні закупівлі".

Положеннями частини другої пункту другого статті 40 Закону України "Про публічні закупні" встановлено, що переговорна процедура застосовується як виняток у разі укладення договору з постачальником "останньої надії"на постачання електричної енергії або природного газу.

Отже, на думку відповідача, укладання договору з постачальником "останньої надії" має відбуватися із проведення скороченої переговорної процедури, тому, оскільки договір не укладено відповідно до скороченої переговорної процедури, відповідач стверджує, що нарахування позивачем пені, 15% річних та інфляційних втрат є безпідставним, а тому до задоволення не підлягають.

Окрім того, відповідач зазначає, що не мало змоги вчасно провести переговорну процедуру закупівлі, у зв`язку із відсутністю необхідного пакету документів, оскільки ДПЗД "Укрінтеренерго" тільки 16 вересня 2021 року надіслало на адресу Північного МУВГ необхідні документи.

Щодо не проведення оплати за виставленим позивачем рахунком № 22/16/001/11166 від 16 лютого 2021 року на оплату 1 012 477 грн. 01 коп., відповідач зазначає, що останній не мав можливості сплатити вартість спожитої електричної енергії, по такому рахунку у зв`язку з неможливістю реєстрації бюджетного зобов`язання в органах Казначейства, оскільки у відповідача на той час був відсутній пакет необхідних документів.

Враховуючи все вищенаведене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 03 жовтня 2022 року представник відповідача заперечив позовні вимоги у повному обсязі.

Третя особа, визнає позовні вимоги та подала до суду пояснення на позовну заяву наступного змісту.

В обґрунтування своїх тверджень, третя особа зазначає, що між Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" та Північним міжрайонним управлінням водного господарства укладено низку договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а саме № 280028001 від 23 лютого 2019 року, № 280028000 від 25 лютого 2019 року, № 280002261 від 19 березня 2019 року, № 280030602 від 27 листопада 2020 року.

За пунктом 12.4.4 глави 12.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою МКРБКГІ 14 березня 2018 року № 311 до дати запуску інформаційного обміну між у часі піками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника. припинення електропостачання, а також приймання результатів вимірюваний (показів лічильників) від учасників ринку та/або ГІНКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку викопують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії за рахунок коштів, передбачених у тарифі па розподіл/передачу електричної енергії за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії.

Зважаючи на вищевикладене, третя особа пояснює, що виконує функції оператора системи розподілу відносно відповідача та здійснює збір даних із його засобів комерційного обліку електричної енергії.

Щодо споживачів електричної енергії, то нормами оновленого законодавства останнім надано право самостійно обрати будь-якого енергоностачальника для подальшого укладення з ним договору постачання електричної енергії (ст. 275 ГК України, ст. 66 Закону, п. 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312). У разі необрання споживачем (крім побутового та малого не побутового споживача) нового електропостачальника протягом 18 місяців з дня набрання чинності цим Законом постачання електричної енергії такому споживачу здійснюється постачальником "останньої надії" відповідно до етапі 64 цього Закону (п. 13 розділу XVІІІ Закону).

За частиною другою статті 64 Закону визначення постачальника "останньої надії" здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2022 року.

Абзацом четвертим п. 6.2.2 глави 6.2 розділу VI ПРРЕЕ (у редакції від 26 червня 2020 року, що діє з 01 липня 2020 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено наступне: "У разі закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії або дострокового його розірвання (припинення його дії) електропостачальник за 20 днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії споживачу повинен повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, із зазначенням дати, з якої такий електропостачальник припинить здійснювати постачання електричної енергії споживачу".

Отже, зважаючи на вказане, листом № 2809 від 10 грудня року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", яке було елсктропоста пальником споживача (відповідача), повідомило третю особу про перелік осіб, з якими у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" припиняються договірні відносини. Час та дата припинення дії договірних відносин визначено 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року. Поміж інших споживачів у переліку містилась інформація щодо припинення договірних відносин із відповідачем.

Відтак, постачання електричної енергії відповідачу за договором між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" припинилося 01 січня 2021 року.

Третя особа пояснює, що п. 6.2.5 глави 6.2 розділу VI ПРРЕЕ споживач мав право до моменту його переведення па постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" укласти договір з обраним електропостачальником або постачальником універсальних послуг (для споживачів, які мають на це право) шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, або за згодою сторін па інших умовах, відмінних від тих, які містяться в комерційних пропозиціях, оприлюднених па офіційному сайті електропостачальника.

Однак, оскільки відповідач у даній праві самостійно не обрав електропостачальника протягом визначеного законом строку, тому, листом за № 18-20/159 від 11 січня 2021 року повідомило Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренсрго" про постачання ним електричної енергії Північному міжрайонному управлінню водного господарства як постачальником "останньої надії" з 01 січня 2021 року.

Пунктом 6.2.3 глави 6.3 розділу VI ПРРЕЕ початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальииком. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Отже, третя особа стверджує, що з 01 січня 2021 року постачання електричної енергії відповідачу здійснював позивач, тому, позовні вимоги позивача до відповідача є законними та обґрунтованими.

В судовому засіданні 03 жовтня 2022 року представник третьої особи позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Заяви та клопотання у справі.

19 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по суту спору.

20 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує та просить суд в задоволенні позову відмовити.

30 серпня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому останній спростовує доводи викладені у відзиві та просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

02 вересня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача в порядку ст. 167 ГПК України надійшло заперечення на відповідь на позовну заяву.

21 вересня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

26 вересня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/433/22 за позовною заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до відповідача Північного міжрайонного управління водного господарства за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення в сумі 1 435 779 грн. 64 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 08 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року відкладено підготовче засідання на 07 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07 вересня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03 жовтня 2022 року.

В судовому засіданні 03 жовтня 2022 року учасники процесу не заперечили проти закриття підготовчого засіданні та переходу до слухання справи по суті.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" (далі - ПОН) на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2022 року.

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

За даними Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 ПРРЕЕ, Північне міжрайонне управління водного господарства віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 01 січня 2021 року, що підтверджено листом з додатком від 11 січня 2021 року № 18-20/159 "Повідомлення оператора системи про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

Положенням ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії в порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання споживача ПОН. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу ПОН, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем ПОН нового електропостачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (пунктом 3.4.4 ПРРЕЕ).

Зокрема, 27 грудня 2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 ПРРЕЕ, Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.Kiev.ua розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційна пропозицію № 3 до договору; додаток №1 до комерційної пропозиції № 3.

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 до Договору "Комерційна пропозиція № 3", Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Зважаючи на вищевикладені обставини, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" (далі - постачальник), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 06 листопада 2018 року № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та Північним міжрайонним управлінням водного господарства (далі - споживач) укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312. Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", визначено як оператор системи розподілу (далі - ОСР) згідно реєстру суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 2.1. договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Згідно із п. 5.8. договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Умовами комерційної пропозиції № 3 від 07 червня 2019 року визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до Додатка 1 "Комерційна пропозиція № 3" до договору - остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі- продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання Споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та комерційної пропозиції № 3, оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Надалі позивач листом № 44/09-0002244 від 01 січня 2021 року повідомило відповідача та третю особу про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у січні 2021 року.

Позивачем надіслано інформаційний лист з пакетом документів на електронну адресу відповідача () а саме: примірником договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", комерційну пропозицію № 3 до договору, додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та протокол проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії.

Також, позивачем надіслано пакет документів від 16 вересня 2021 року № 44/09-8577/пон з примірником договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", комерційну пропозицію № 3 до договору, додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та протокол проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії.

У свою чергу відповідач не повернув і не підписав вищевказані направлені позивачем документи.

На виконання умов договору позивачем та на підставі отриманих від Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (як оператора системи розподілу, далі - ОСР) даних (звіт) про фактичне споживання відповідачем електричної енергії, складений акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 року та рахунок на оплату, відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі - 239 323,00 кВт*год. по 2 класу на загальну суму 1 012 477 грн. 01 коп.

Однак, позивач зазначає, що відповідач не підписав та не повернув акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 року, не оплатив поставлену та отриману електро енергію, що у свою чергу є порушенням умов договору та призвело до виникнення заборгованості в сумі 1 012 477 грн. 01 коп.

З метою врегулювання спору досудовим порядком, позивачем направлену претензію від 06 серпня 2021 року № 44/11-001091 про сплату заборгованості на суму 1 012 477 грн. 01 коп., однак вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Зважаючи на вказані вище прострочення по оплаті за поставлену енергію позивачем нараховано відповідача наступні штрафні санкції, а саме 151 871 грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 грн. 02 коп. пені та 108 020 грн. 06 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за порушення строків проведення оплати за поставлену електричну енергію.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини пов`язані із поставкою електричної енергії є відносинами у сфері електроенергетики та регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та нормативно-правовим актами у сфері електроенергетики.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.

Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч.7 ст.56 Закону України Про ринок електричної енергії).

Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником останньої надії (ч.11 ст. 56 Законом України Про ринок електричної енергії).

У п.п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умовами ч. 2 ст. 2 Закону України Про ринок електричної енергії вказано, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема правилами роздрібного ринку, які затверджуються Регулятором.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

Як вже зазначалось, Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" листом № 18-20/159 від 11 січня 2021 року повідомило Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про те, що останнім (як постачальником "останньої надії") з 01 січня 2021 року здійснюватиметься електропостачання Північному міжрайонному управлінню водного господарства, у зв`язку з необранням ним (як споживачем) електропостачальника.

Постановою № 312 від 14 березня 2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до Правил).

Частиною 1 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 3.4.2 Правил вказано, що постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Пунктом 1.2.9 Правил передбачено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначається постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Постачальники універсальних послуг та постачальники "останньої надії" повинні оприлюднити на своїх вебсайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" відповідно (п. 3.2.1 Правил).

У п. 3.4.4 правил зазначено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

У разі постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або "останньої надії" споживач за взаємною згодою сторін (електропостачальника електричної енергії та споживача) може здійснювати оплату спожитої електричної енергії у формі попередньої оплати (п. 4.10 Правил).

З урахуванням вищенаведеного судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 01 січня 2021 року, умови якого відповідач (як споживач електроенергії) безакцептно прийняв з урахуванням п. 1.2.9 Правил.

Тому, укладений 01 січня 2021 року договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на протязі терміну його дії є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Енергопостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (ч. 1 ст. 57, ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 5.5.5 Правил).

Відповідно до пункту 4.7-4.8 Правил передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Як вже зазначалось, у п. 5.10 договору (та комерційної пропозиції № 3) обумовлено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 4.2 комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Пункт 4.3 комерційної пропозиції передбачає, що у разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

Акт № 005350 за січень 2021 року, рахунок № 2/16О01/1116 від 16 лютого 2021 року за спожиту у січні 2021 року електричну енергію на суму 1 012 477 грн. 01 коп. позивач направив відповідачу 17 лютого 2021 на електронну адресу відповідача. Згідно рахунку, строк його оплати складає 5 банківських (робочих) днів.

Матеріали справи не містять оформлених відповідачем в порядку п. 4.4 комерційної пропозиції зауважень до акту купівлі-продажу електроенергії № 005350.

З наведеного слідує, що рахунок на оплату та акт приймання передачі електроенергії, за своїм змістом, засвідчує факт отримання споживачем електроенергії та зобов`язує останнього сплатити грошові кошти за спожиту електричну енергію, відповідно до укладеного договору.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення розрахунку за отриману у січні 2021 року електроенергію як у визначеному п. 4.10 Правил порядку, так і у строки, обумовлені договором і комерційною пропозицією, договором, а також станом на час розгляду справи у суді.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Не може вважатись неукладеним договір, який виконувався.

Договір (правочин) є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань за ним (ст.ст. 11, 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 1 012 477 грн. 01 коп. підлягають задоволенню як обґрунтовані та визнані відповідачем з урахуванням змісту договору.

Окрім того, слід зазначити, що відповідачем не оспорювався факт постачання останньому електричної енергії позивачем на загальну суму 1 012 477 грн. 01 коп.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача передбачені умовами договору, додатку № 1 до договору - комерційною пропозицією наступні штрафні санкції та відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме: 151 871 грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 грн. 02 коп. пені та 108 020 грн. 06 коп. інфляційних втрат.

Як вже зазначалось додатком № 1 до договору комерційною пропозицією сторонами обумовлено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Як вже зазначалось, у п. 13.1 комерційної пропозиції зазначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, п. 13.1 комерційної пропозиції встановлений інший порядок нарахування пені, ніж той, що міститься в ч. 6 ст. 232 ГК України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA360 встановив, що заявлені до стягнення 151 871 грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 грн. 02 коп. пені та 108 020 грн. 06 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими. А позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Отже, з правовою позицією позивача, суд погоджується та приймає останню.

Щодо правової позиції відповідача, суд зазначає наступне.

13 квітня 2017 року прийнято Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII, відповідно до якого через 18 місяців з дня набрання ним чинності відбудеться відокремлення видів діяльності з розподілу та постачання електричної енергії в існуючих вертикально-інтегрованих енергопостачальних компаніях. Тобто, один і той самий суб`єкт господарювання не матиме права одночасно здійснювати діяльність з розподілу та постачання електричної енергії. Так, розподіл електричної енергії будуть здійснювати оператори систем розподілу, а постачання електричної енергії споживачам - окремі від операторів систем розподілу юридичні особи - електропостачальники, які будуть обиратися споживачами.

Нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії та порядок укладання договорів визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до ПРРЕЕ для забезпечення споживання електричної енергії споживач укладає договори: 1) про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу які не матимуть права здійснювати постачання електричної енергії постачальником електричної енергії через 18 місяців з дня набрання чинності Законом; 2) про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів).

Компанії, які не знайшли постачальника у новому ринку, згідно зі ст. 64 ЗУ "Про ринок електроенергії" та рішенню Кабінету Міністрів, із 01 січня 2019 року було віднесено до категорії споживачів, постачання електроенергії яким здійснює постачальник "останньої надії", функції якого виконує позивач відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р.

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником останньої надії постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

Положенням ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії в порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання споживача ПОН. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу ПОН, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем ПОН нового електропостачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (пунктом 3.4.4 ПРРЕЕ).

Зокрема, 27 грудня 2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 ПРРЕЕ, позивачем, як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.Kiev.ua розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційна пропозицію № 3 до договору; додаток №1 до комерційної пропозиції № 3.

Суд зазначає, що посилання відповідача про те, що відповідно до дій позивача останній був позбавлений можливості укласти договір на електропостачання шляхом проведення скороченої переговорної процедури, суд оцінює критично, оскільки відповідач не скористався наданим йому Законом правом на обрання постачальники електроенергії, тому, відповідно до вище вказаних норм законодавства, постачання електроенергії такій категорії споживачів проводиться автоматично постачальником "останньої надії".

Твердження відповідача про не надсилання позивачем договору на постачання електричної енергії разом з додатками суд відхиляє, оскільки останній звернувся до позивача з листом № 443 від 12 квітня 2021 року про надання вказаних документів, вже після пропущення строків для уклададння договору з проведенням переговороної процедури, тому, вказана обставина до заборгованості за поставлену електричну енергію за січень 2021 року немає змісту.

Окрім того, суд не приймає твердження відповідача про неправомірність нарахування позивачем відповідачу пені, 15% річних та інфляційних втрат, оскільки обґрунтованість такого нарахування судом встановлено вище.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, суд не погоджується з правовою позицією відповідача та не приймає останню.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст.74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" підлягають до задоволення, шляхом стягнення із Північного міжрайонного управління водного господарства 1 012 477 грн. 01 основної суми заборгованості, 151 871 грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 грн. 02 коп. пені та 108 020 грн. 06 коп. інфляційних втрат, як доведені позивачем та не спростовані належним чином відповідачем.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати поставлену електричну енергію та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, штрафних санкцій та відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 21 536 грн. 69 коп.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 1 29 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 21 536 грн. 69 коп. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Північного міжрайонного управління водного господарства (34000, Рівненська обл., Зарічненський р-н, смт. Зарічне, вул. Партизанська, 1, код. 03331022) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, код. 19480600) 1 435 779 грн. 64 коп., з якої 1 012 477 (один мільйон дванадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 01 основної суми заборгованості, 151 871 (сто п`ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят один) грн. 55 коп. 15% річних, 163 411 (сто шістдесят три тисячі чотириста одинадцять) грн. 02 коп. пені, 108 020 (сто вісім тисяч двадцять) грн. 06 коп. інфляційних втрат та 21 536 (двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 69 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19 жовтня 2022 року.

Суддя Войтюк В.Р.