ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2022 р. Справа №926/3324/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Чернівецької міської ради за вих. №01/02-18-1231/1 від 10.03.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/697/22 від 16.03.2022)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2022 (суддя М.І. Ніколаєв, повний текст рішення складено 10.02.2022)

у справі № 926/3324/21

за позовом: Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Підгорної Людмили Єлісеївни (надалі ФОП Підгорна Л.Є., м. Чернівці

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 58 413,94 грн,

учасники справи: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП Підгорної Л.Є. про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 56143,94 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2022 у справі №926/3324/21 в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення мотивоване тим, що позивачем під час розгляду справи не було надано суду доказів наявності державної реєстрації за ним права власності на земельну ділянку площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060), як об`єкта цивільних прав, а відповідно і можливості реалізації ним права власності на цю земельну ділянку у вказаний в позові період з 25.11.2019 по 16.06.2021 та стягнення 38200,24 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Враховуючи, що судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :38:003:0012 хоч і була сформована як об`єкт цивільних прав та зареєстрована за позивачем, проте в межах заявленого до стягнення періоду (з 17.06.2018 по 16.06.2021) була самовільно зайнята Макарчуком Т.П., тож відповідач не користувався нею до моменту її звільнення, що мало місце 15.07.2021. А відтак заявлена сума 17 943,70 грн до стягнення є безпідставною.

Не погоджуючись з даним рішенням, Чернівецька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, яке просить скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме з цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Оскільки ФОП Підгорна Л.Є. не оформила право користування земельною ділянкою, то відповідно у період з 17.06.2018 до 16.06.2021 остання використовувала земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий номер :38:003:0012) та у період з 25.11.2019 по 16.06.2021 використовувала земельну ділянку площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060), які розташовані за адресою АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів. Відтак, апелянт вважає, що заявлені до стягнення грошові кошти підлягають стягненню в судовому порядку в повному розмірі. Щодо покликання суду на наявність судових рішень по справах № 725/5551/16-ц та № 725/4091/17, то апелянт звертає увагу на те, що незалежно від наявності вини у поведінці позивача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т., Плотніцький Б.Д. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернівецькою міською радою на рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2022 у справі №926/3324/21 порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ФОП Підгорна Л.Є. надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скаржника заперечує, вважає їх необґрунтованими, відтак, просить суд оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстрований в канцелярії суду за вх ЗАГС №01-04/2920/22).

07.07.2022 на електронну адресу суду від Чернівецької міської ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов`язаної з нею справи № 922/2060/20, що розглядається в касаційному порядку Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду (зареєстрована в канцелярії суду за вх№ 01-05/1604/22).

Частинами 5 ст. 42 ГПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Використання електронного цифрового підпису врегульовано Законом України "Про електронні довірчі послуги" згідно з п.12 ч.1 ст. 1 якого електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Однак, згідно довідки начальника відділу документального забезпечення від 07.07.2022 зазначене вище клопотання не містить файлів з кваліфікованим електронним підписом.

Враховуючи вищевикладене та імперативні приписи вказаних норм ГПК України, клопотання скаржника про зупинення провадження у справі підлягає залишенню без розгляду як таке, що подано з недотриманням форми та з порушенням встановленого порядку, передбачених процесуальним законом, для подачі документів в електронній формі.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ч.1 ст. 270 ГПК України).

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

12.02.2008 Чернівецькою міською радою прийнято рішення № 510 "Про затвердження технічної документації з грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність раніше прийняті рішення", яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці із застосуванням базової вартості 1 кв. м, який введено в дію з 01.07.2008 (а.с. 50-52 том І).

Відповідно до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях розмір орендної плати за земельну ділянку встановлюється відповідно до її функціонального використання у розрізі економіко - планувальних зон м. Чернівців, згідно з нормативною грошовою оцінкою землі та не залежить від наслідків господарської діяльності. Ставки орендної плати у розмірі від 3% до 10% встановлені п.5.1 Положення, зокрема - розміщення закладів торгівлі, ринків, виробництва товарів народного споживання, інші види діяльності, що не увійшли до переліку - 3%.

Доказів визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради від 12.02.2008 № 510 "Про затвердження технічної документації з грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність раніше прийняті рішення" в матеріалах справи відсутні.

У Витязі з Державного земельного кадастру від 21.12.2019 земельна ділянка площею 0,0421 (кадастровий номер :38:003:1060) знаходиться за адресою АДРЕСА_1, цільове призначення - 3.10 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, дата державної реєстрації земельної ділянки - 25.11.2005, інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 14-17 том І).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру від 23.12.2019 земельна ділянка площею 0,0100 га (кадастровий номер :38:003:0012) знаходиться за адресою АДРЕСА_1, цільове призначення - 3.10 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, дата державної реєстрації земельної ділянки - 25.11.2019, форма власності - комунальна, власник - Чернівецька міська рада (а.с. 18-22 том І).

Відповідно до Витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 18.01.2021 №33 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0421 (кадастровий номер :38:003:1060) становить 863753 грн, економіко-планувальна №158; земельної ділянки площею 0,0100 га (кадастровий номер :38:003:0012) становить 205167 грн, економіко-планувальна №158 (а.с. 12-13 том І).

09.11.2016 за Підгорною Л.Є. зареєстровано право власності на нежитлову будівлю - магазин, площею 100,9 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2019 №152755470 (а.с. 23 том І).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2016 та 13.03.2017 ФОП Підгорна Л.Є. зверталася до Чернівецької міської ради із заявами про надання дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки для передачі в оренду, орієнтовною площею 0,02 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, терміном на 5 років (а.с. 67-69 том І).

Проте, підпунктом 23.1 пункту 23 рішення Чернівецької міської ради від 12.04.2017 №656 знято з розгляду до вирішення судових справ - пункт 3 (в цілому) проекту рішення щодо надання підприємцю Підгорній Л.Є. земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , в оренду на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та відмови у задоволенні її звернення від 22.11.2016 у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,02 га в оренду (а.с. 70 том І).

24.04.2017 та 03.10.2017 ФОП Підгорна Л.Є. повторно звернулася із заявами до Чернівецької міської ради, в яких просила розглянути раніше подані звернення та прийняти рішення про надання в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,01 га, на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :38:003:0012 (а.с. 71-72 том І).

03.10.2017 ФОП Підгорна Л.Є. звернулася до Чернівецької міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки, орієнтованою площею 0,05 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 72а).

Пунктом 21 рішення сесії Чернівецької міської ради від 08.12.2017 №1000 відмовлено підприємцю Підгорній Л.Є. в наданні земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0500 га, в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) терміном на 5 років. Пунктом 21.1 цього ж рішення сесії, запропоновано підприємцю Підгорній Л.Є. отримати в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 під плямою забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 73 том І).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі №824/261/18-а визнано протиправним та скасовано пункти 21 і 21.1 рішення сесії Чернівецької міської ради від 08.12.2017 №1000. Зобов`язано Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради повторно розглянути заяву ПП Підгорної Л.Є. від 02.10.2017 із прийняттям рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_1 м. Чернівці, орієнтованою площею 0,05 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 74-77 том І).

На виконання вищевказаного судового рішення 11.04.2019 Чернівецькою міською радою прийнято рішення №1704, яким (п.21) надано підприємцю Підгорній Л.Є. дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,05 га в оренду терміном на 5 років, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 78 том І).

Державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0421 (кадастровий номер :38:003:1060) проведено 25.11.2019, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру від 21.12.2019 (а.с. 14-22 том І).

25.11.2019 відповідачка звернулася до Чернівецької міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду терміном на 5 років земельної ділянки кадастровий номер :38:003:1060, площею 0,0421 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Чернівці (а.с. 86 том І).

Крім того, у вищевказаній заяві відповідачка просила міську раду розглянути попередні заяви та надати в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,01 га, кадастровий номер :38:003:0012, яка розташована по АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

04.03.2020 Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради повідомив відповідача про неприйняття міською радою рішення щодо землекористування по АДРЕСА_2 (а.с. 89 том І).

16.06.2020 Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради проінформувало відповідача, що проекти рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :38:003:1060 площею 0,0421 га та земельної ділянки площею 0,01 га, кадастровий номер :38:003:0012, з цільовим призначенням -для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в оренду терміном на 5 років, зняті з розгляду до вирішення питання в суді (а.с. 90 том І).

11.08.2020 ФОП Підгорна Л.Є. звернулася до Чернівецької міської ради із заявою про розгляд раніше поданих заяв та прийняття за наслідками їх розгляду рішення по суті, у відповідь на що Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради листом від 14.08.2020 повідомив відповідача про прийняття Чернівецькою міською радою рішення від 11.06.2020 №2168 про зняття з розгляду заяв Підгорної Л.Є. до вирішення питання в суді (а.с. 91-92 том І).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 по справі №600/1306/20-а визнано протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки Підгорній Л.Є. в оренду, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га, кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_2 ; зобов`язано Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення за заявою Підгорної Л.Є. з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в оренду, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0421 га, кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 93-95 том І).

08.12.2020 Чернівецькою міською радою прийнято рішення №2539, яким згідно пунктів 9 і 9.1 затверджено проект землеустрою щодо відведення та надано підприємцю Підгорній Л.Є.:

-земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га, кадастровий номер :38:003:1060 в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07);

- земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,01 га, кадастровий номер :38:003:0012, в оренду терміном на 5 років, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 96-97 том І).

В матеріалах справи відсутні докази визнання незаконним та скасування даного рішення позивача.

25.02.2021 позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти договори оренди землі від 25.02.2021 №№ 11572 та 11573 щодо земельних ділянок (кадастрові номери :38:003:1012 і :38:003:1060) (а..с 98-99 том І).

ФОП Підгорна Л.Є. листом від 17.03.2021 дані договори із протоколами розбіжностей, а також проекти власних договорів, направила до Чернівецької міської ради (а.с. 100-123 том І).

Однак, Чернівецька міська рада 08.04.2021 повідомила ФОП Підгорну Л.Є., що її пропозиція щодо укладення договорів не подана в порядку ст. 181 ГК України, а саме проекти договорів не викладені у формі єдиного документу, а право на складання протоколів розбіжностей є лише у сторони, яка отримує пропозицію, і тому запропоновані нею угоди повернуті без підписання (а.с. 124 том І).

Відтак, станом на момент вирішення даного спору договори оренди земельних ділянок (кадастрові номери :38:003:1012 та :38:003:1060) не укладені.

Постановою Верховного суду від 07.06.2018 по справі №725/5551/16-ц залишено без змін Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 20.12.2017, якою усунуто Підгорній Л.Є. перешкоди у здійсненні права власності на нежилу будівлю-магазину, що знаходиться АДРЕСА_1 , загальною площею 76, 9 кв.м, шляхом звільнення приміщення магазину від майна, що належить ФОП Макарчуку Т.П.

Докази здійснення примусового виконання вищевказаного рішення суду в матеріалах справи відсутні.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.07.2018, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28.07.2020 і постановою Верховного Суду від 25.03.2021 по справі №725/4091/17 зобов`язано Макарчука Т.П. звільнити земельну ділянку площею 0,0240 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу тимчасових споруд (торгівельний зал, комори) та огорожі, що влаштовані ним самочинно.

Зі змісту постанови Верховного суду від 25.03.2021 по справі №725/4091/17 вбачається, що 24.10.2005 між Чернівецькою міською радою та ФОП Макарчуком Т.П. укладено договір оренди землі площею 0,0100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Чернівецької міської ради від 30.08.2012 №596 Макарчуку Т.П. відмовлено у продовженні терміну оренди земельної ділянки площею 0,0100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 141-150 том І).

Судами в межах справи №725/4091/17 встановлено, що Макарчук Т.П. самовільно зайняв та використовував земельну ділянку площею 0,0240 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із земель запасу міста (землі житлової та громадської забудови), шляхом прибудови до магазину тимчасової дерев`яної споруди (комори) та встановлення огорожі, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 12.06.2017 № 52.

Актом державного виконавця від 15.07.2021 при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №725/4091/17 встановлено, що земельна ділянка площею 0,0240 га за адресою: АДРЕСА_1 звільнена боржником - Макарчуком Т.П. , шляхом демонтажу тимчасових споруд (торгівельний зал, комори) та огорожі (а.с. 151 том І).

При розгляді даної справи, судом встановлено, що до складу звільненої Макарчуком Т.П. 15.07.2021 земельної ділянки площею 0,0240 га за адресою: АДРЕСА_1 увійшла у повному обсязі земельна ділянка площею 0,01 га, кадастровий номер :38:003:0012 (яка раніше перебувала в оренді Макарчука Т.П. ) та частина земельної ділянки кадастровий номер :38:003:1060.

Право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :38:003:0012 та земельну ділянку кадастровий номер :38:003:1060 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.07.2021, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.08.2021 (а.с 128-129 том І).

Згідно проведених позивачем розрахунків загальна сума безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати становить 56143,94 грн, у т.ч. 38200,24 грн за користування земельною ділянкою кадастровий номер :38:003:1060 у період з 25.11.2019 по 16.06.2021, та 17943,70 грн за користування земельною ділянкою кадастровий номер :38:003:0012 у період з 17.06.2018 по 16.06.2021 (а.с. 11 томІ).

Оскільки, відповідачка в добровільному порядку не сплатила кошти в сумі 56143,94 грн, міська рада звернувся до суду з даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Як зазначалося вище, предметом позовних вимог є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Частинами 1, 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Принцип платного використання землі передбачено ст. 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі».

Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 ст. 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нерухоме майно) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Положення глави 15, статей 120, 125, 206 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташовано цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

З огляду на викладене, з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Водночас, стягнення позивачем безпідставно збережених (утриманих) коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності за відсутності укладеного договору оренди землі і зареєстрованого за відповідачем права оренди такої земельної ділянки є формою реалізації позивачем права власності на таку земельну ділянку, що відповідно до норм чинного законодавства передбачає обов`язкову державну реєстрацію за позивачем права власності на сформовану земельну ділянку.

Частиною 1 статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

У силу приписів статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З приписів статті 79-1 Земельного кодексу України вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19, а також у постановах від 07.09.2022 у справі №925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі № 925/1082/20.

Тобто, беручи до уваги вищенаведені норми права, колегія суддів вважає, що в даному випадку саме позивач має надати докази існування спірних земельних ділянок як об`єктів цивільних прав у розумінні статті 79-1 ЗК України та реальної можливості передачі позивачем цих земельних ділянок в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений у позові період.

З матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки є сформованими, їм присвоєні кадастрові номери :38:003:0012 та :38:003:1060.

Водночас, Чернівецькою міською радою не надано доказів існування протягом заявленого у позові періоду з 25.11.2019 по 16.06.2021 земельної ділянки площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) як об`єкта цивільних прав у розумінні статті 79-1 ЗК України, оскільки відповідні відомості про форму власності та власника земельної ділянки до Державного земельного кадастру не внесено, а державну реєстрацію права власності позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на дану земельну ділянку проведено лише 15.07.2021.

А відтак, встановлена обставина виключає можливість стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

Таким чином, реальну можливість передати земельну ділянку площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" Чернівецька міська рада отримала тільки 15.07.2021, оскільки саме з цього часу земельна ділянка стала об`єктом цивільних прав.

Стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності.

Суд зазначає, що Верховним Судом вже сформована стала практика щодо безпідставного стягнення збережених коштів у вигляді орендної плати. Серед іншого, Верховний Суд наголошував, що об`єктом цивільних прав може бути земельна ділянка з моменту її формування та державної реєстрації права власності. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №922/1453/20, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Застосовуючи приписи статті 79-1 ЗК України до спірних правовідносин, помилковим буде врахування лише положень щодо сформованості земельної ділянки після реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Так, частина 1 цієї статті чітко зауважує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. За приписами ч. 9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Тобто, під час розгляду спору про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати зазначені положення статті 79-1 ЗК України не можуть застосовуватися окремо, тільки в частині її формування із присвоєнням кадастрового номеру, оскільки лише після державної реєстрації права власності, така земельна ділянка набуває статусу об`єкта, щодо якого можуть виникнути будь-які цивільні права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 38200,24 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :38:003:1060 у період з 25.11.2019 по 16.06.2021.

Суд погоджується із твердженням скаржника про те, що право комунальної власності на земельні ділянки виникло безпосередньо із Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" та може бути зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі прав під час проведення державної реєстрації права користування, проте зазначає, що, виходячи із комплексного аналізу статті 79-1 ЗК України необхідною передумовою стягнення безпідставно збережених коштів є сам факт здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, після чого вона може бути об`єктом цивільних прав.

Щодо стягнення з відповідача 17 943,70 грн за користування земельною ділянкою кадастровий номер :38:003:0012 у період з 17.06.2018 по 16.06.2021, то колегія суддів зазначає наступне.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки використовувалась та чи є вона сформованою як об`єкт цивільного права відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі; г) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, постанови Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19, від 16.08.22 у справі № 922/2095/21).

Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.

Як зазначалося вище, земельна ділянка кадастровий номер :38:003:0012 сформована як об`єкт цивільного права та перебуває у комунальній власності (власник - Чернівецька міська рада), що підтверджується відповідним Витягом з Державного земельного кадастру від 23.12.2019.

При розгляді даної справи судом встановлено, що зазначена земельна ділянка в межах заявленого до стягнення періоду (з 17.06.2018 по 16.06.2021) була самовільно зайнята Макарчуком Т.П. , тож відповідач не користувався нею до моменту її звільнення, що мало місце 15.07.2021 та підтверджується відповідним актом державного виконавця в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №725/4091/17.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач не довів факту користування відповідачем земельною ділянкою кадастровий номер :38:003:0012 у заявлений період.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ФОП Підгорна Л.Є., з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю - магазин, вчиняла всі необхідні дії для виконання свого обов`язку та належного оформлення права користування земельною ділянкою. Неукладення договору оренди з відповідачем є наслідком бездіяльності саме позивача, доказом чого є ряд судових спорів між сторонами даної справи щодо спірних земельних ділянок.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги про стягнення 56 143,94 орендної плати є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено у їх задоволені.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) та у справі "Трофимчук проти України" (Рішення ЄСПЛ від 28.10.2010), в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи скаржника наведені в апеляційні скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 247, 252, 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2022 у справі № 926/3324/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький