УХВАЛА

26 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/11827/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Багай Н.О.,

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Вегерича Віталія Анатолійовича про відвід у здійсненні касаційного перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Вегерича Віталія Анатолійовича у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства розвитку громад та територій України, про визнання договору оренди переукладеним,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М. та Уркевича В. Ю. прийняв постанову, якою за наслідками розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" закрив касаційне провадження в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в частині підстави, передбаченої пунктом 3 цієї ж частини, залишив без задоволення касаційну скаргу цього товариства, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 - без змін.

18.10.2022 фізична особа - підприємець Вегерич В. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 залишити в силі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 її передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М. та Уркевича В. Ю.

24.10.2022 фізична особа - підприємець Вегерич В. А. подав до суду касаційної інстанції заяву про відвід суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М. та Уркевича В. Ю. Заявник зазначає про неповноважний склад суду, визначений з порушенням процесуального законодавства, який не може розглядати його касаційну скаргу, оскільки визначення колегії суддів у тому ж складі, яким розглядалася касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України", викликає сумніви у дотриманні процедури автоматизованого розподілу справи. Посилається також на необ`єктивність та упередженість цих суддів, оскільки у постанові від 07.09.2022, вони вже сформували свою думку.

За приписами частин третьої, сьомої, восьмої статті 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Оскільки заява про відвід суддів Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М. та Уркевича В. Ю. надійшла до Верховного Суду 24.10.2022, а суддя Уркевич В. Ю. у період з 21 до 27.10.2022 перебуває у відрядженні, що унеможливлює його участь у розгляді цієї заяви, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 25.10.2022 справу передано на розгляд колегії суддів: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Багай Н.О.

Розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Вегерича В. А., суд виходить з такого.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Надаючи оцінку доводам заявника стосовно розгляду справи неповноважним складом суду, а саме порушення порядку визначення суддів для розгляду справи, колегія суддів зважає на таке.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Частинами першою, другою, третьою статті 32 ГПК України встановлено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку: визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Керуючись частиною четвертою статті 37, пунктом 2 частини п`ятої статті 128 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 32 ГПК України, пунктом 2.3.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 14.12.2017 № 8, зборами суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято рішення від 31.01.2022 № 3, яким вирішено передавати раніше визначеному для розгляду конкретної справи складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів) касаційні скарги, що надійшли до Касаційного господарського суду після визначення судді-доповідача у цій справі, крім випадків надходження судової справи після нового її розгляду судом нижчої інстанції, після її розгляду палатою, об`єднаною палатою та Великою Палатою.

Відтак касаційні скарги, які надійшли в межах однієї справи після здійснення автоматизованого розподілу судової справи вперше та визначення судді-доповідача у цій справі, передаються на розгляд саме визначеному судді-доповідачу, крім зазначених вище випадків.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 15 цього ж Закону визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

За змістом частини шістнадцятої статті 32 ГПК України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Тобто законодавець передбачив формування колегії суддів для розгляду справ, так само як і заміну судді, який з поважних причин не може брати участі у розгляді справи (перебування судді у відпустці, на лікарняному, у відрядженні чи закінчення терміну повноважень), із залученням інших суддів цього суду, виключно автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності.

Із наведеного вище вбачається, що судді не мають будь-яких нормативно встановлених механізмів формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено раніше, постановою Верховного Суду від 07.09.2022 за наслідками розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" закрито касаційне провадження в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, в частині підстави, передбаченої пунктом 3 цієї ж частини, залишено без задоволення касаційну скаргу цього товариства, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 - без змін.

Оскільки справа № 910/11827/21 вже перебувала у провадженні колегії суддів у складі: Краснова Є. В. (головуючого-доповідача), Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю., та враховуючи, що за результатом розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Квіти України" справа на новий розгляд не направлялася, касаційна скарга фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. у цій же справі розподілена шляхом передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Надаючи оцінку доводам заявника стосовно необ`єктивності та упередженості суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю., оскільки у вищевказаній постанові вони вже сформували свою думку, колегія суддів зважає на таке.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

ЄСПЛ зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, незгода фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. з судовим рішенням у справі № 910/11827/21 (постанова Верховного Суду від 07.09.2022), ухваленим колегією суддів у складі: Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю., не є підставою для їх відводу згідно з вищезазначеними нормами ГПК України. Верховний Суд виходить з того, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Обґрунтованих обставин, які б підтверджували недотримання цими суддями об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності під час розгляду цієї справи заявник не навів, а суд не установив.

Отже, заява фізичної особи - підприємця Вегерича В. А. про відвід колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю. у розгляді справи № 910/11827/21 не містить обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості або об`єктивності. Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу та необхідність передачі заяви на авторозподіл для її розгляду.

Керуючись статтями 32, 35, 36, 38, 39, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованим відвід фізичної особи - підприємця Вегерича Віталія Анатолійовича, заявлений колегії суддів у складі: Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю. у розгляді справи № 910/11827/21.

2. Передати справу № 910/11827/21 для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Н. О. Багай