РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2022Справа № 910/21775/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвеєрмаш Миколаїв»

про стягнення 774 537,12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (надалі - ТОВ «Метінвест Інжиніринг») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвеєрмаш Миколаїв» (надалі - ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв») про стягнення 774 537,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару на підставі договору №1280/17 від 29.07.2017, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 774 537,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» поштовим відправленням за №409, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вказаний лист було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 12.01.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.06.2017 між ТОВ «Метінвест Інжиніринг» (покупець) та ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» (постачальник) був укладений договір №1280/17 (надалі - «Договір»), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити обладнання, на умовах, передбачених цим договором та специфікаціями до договору.

Згідно з п. 3.3 Договору строки поставки обладнання зазначаються в специфікаціях.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що оплата за поставлене обладнання здійснюється у строк, вказаний в специфікаціях, яких обчислюється з моменту поставки обладнання та пред`явлення документів, вказаних в п. 6.3 цього договору.

За твердженням позивача, на виконання умов Договору між сторонами укладено специфікації №1 від 29.06.2017, №2 від 14.07.2017, №3 від 17.07.2017 та №4 від 18.09.2017. Також, позивачем було перераховано відповідачу передоплату згідно вказаних специфікацій у загальному розмірі 8 487 120,02 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3153 від 18.08.2017, №3152 від 18.08.2017, №4121 від 18.10.2017 та №2603 від 14.07.2017.

В свою чергу, відповідачем поставлено позивачу обладнання на загальну суму 7 062 440,15 грн., що підтверджується видатковими накладними №31 від 19.12.2017, №33 від 20.12.2017, №32 від 19.12.2017, №34 від 20.12.2017, №26 від 30.10.2017.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з передачі обладнання за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 774 537,12 грн.

Укладений Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (платіжні доручення №3153 від 18.08.2017, №3152 від 18.08.2017, №4121 від 18.10.2017 та №2603 від 14.07.2017) підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача передоплати на підставі Договору у розмірі 8 487 120,02 грн.

В свою чергу, відповідачем поставлено позивачу обладнання на підставі Договору на загальну суму 7 062 440,15 грн., що підтверджується видатковими накладними №31 від 19.12.2017, №33 від 20.12.2017, №32 від 19.12.2017, №34 від 20.12.2017, №26 від 30.10.2017, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За твердженням позивача, відповідачем не здійснено поставку обладнання за специфікаціями №3 від 17.07.2017 та №4 від 18.09.2017 у визначені в них строки, що не заперечується відповідачем.

Отже, відповідачем не здійснено поставку обладнання на підставі Договору на загальну суму 1 424 679,87 грн., хоча строк виконання такого зобов`язання настав.

ТОВ «Метінвест Інжиніринг» звернулось до ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» із претензією про сплату заборгованості №01/9739-11.24 від 15.12.2021, в якій просило сплатити наявну на підставі Договору заборгованість у розмірі 774 537,12 грн. в строк до 28.12.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передання позивачу обладнання на підставі Договору у встановлені строки на суму 1 424 679,87 грн.

Разом з тим, позивач зазначає про проведення з відповідачем заліку зустрічних однорідних вимог на суму 650 142,74 грн. на підставі договорів про заміну сторони договору №1545/18 від 20.12.2017 та №1546/18 від 20.12.2017, у зв`язку з чим заборгованість ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» перед ТОВ «Метінвест Інжиніринг» склала суму у розмірі 774 537,12 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов`язання по поверненню позивачу передоплати у розмірі 774 537,12 грн., і строк його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 774 537,12 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Метінвест Інжиніринг» про стягнення з ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» передоплати у розмірі 774 537,12 грн. є правомірними та обґрунтованими.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» на користь ТОВ «Метінвест Інжиніринг» суми попередньої оплати у розмірі 774 537,12 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвеєрмаш Миколаїв» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 2; ідентифікаційний код 38395817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, будинок 74, кабінет 23; ідентифікаційний код 37732376) суму попередньої оплати у розмірі 774 537 (сімсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять сім) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 11 618 (одинадцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 06 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий