ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа №921/802/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Кравчук Н.М.

Орищин Г.В.

Секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за № 39/10-1050-22 від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1662/22 від 13.07.2022)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 (повний текст ухвали складено 22.06.2022, м. Тернопіль, суддя М.С. Стадник)

про зупинення провадження

у справі № 921/802/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз», м. Тернопіль

до відповідача-1: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», м. Тернопіль

про визнання недійсним п. 6.1 договору № 18-546 Н купівлі-продажу природного газу, визнання недійсними додатків до договору № 18-546 Н купівлі-продажу природного газу,

за участю представників:

від позивача Кавійчик В.П.;

від відповідача 1 не з`явився;

від відповідача 2 Овчарук О.О.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» про визнання недійними в частині п.6.1 договору №18-546Н купівліпродажу природного газу укладеного між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» (покупець), який регулює порядок та умови проведення розрахунків за природний газ, який використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (п.1.2) та Актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складених на виконання та підтвердження постачання та споживання побутовими споживачами фактичних об`ємів природного газу та його фактичної вартості (п.3.3), яка підлягає оплаті продавцю у порядку передбаченому п.6.1 договору.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 призначено у справі №921/802/21 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4). На вирішення експерта поставлено наступні питання:

1/ Чи документально підтверджуються обсяги природного газу у Актах приймання - передачі природного газу від 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020 та 31.07.2020 складеними Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» на виконання Договору купівлі продажу природного газу №18-546-Н від 05.11.2018 року показникам поданих побутовими споживачами та розміщених ПРАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за період з 01.01.2020 31.12.2020?

2/ Чи документально підтверджується вартість природного газу у Актах приймання - передачі природного газу від 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020 та 31.07.2020 складеними Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» на виконання Договору купівлі продажу природного газу №18-546-Н від 05.11.2018 року вартості фактичних обсягів природного газу спожитого побутовими споживачами на підставі даних розміщених ПРАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за період з 01.01.2020 31.12.2020?

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, а саме, щодо встановлення фактичного обсягу споживання побутовими споживачами природного газу у спірний період (січень липень 2020року) та у межах дії договору; щодо з`ясування питання розбіжності обсягів газу між переданими та спожитими, враховуючи механізм їх визначення та розрахунків з побутовими споживачами які мають соціальні гарантії; щодо визначення вартості природного газу, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу за № 39/10-1050-22 від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1662/22 від 13.07.2022), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що обставини, які підлягають встановленню у даній справі суд може встановити і без призначення судової експертизи, оскільки матеріали справи містять усі належні та допустимі докази для об`єктивного розгляду справи без застосування спеціальних знань.

Апелянт зазначає, що справа № 921/802/21 розглядається з грудня 2021 року, акти приймання-передачі природного газу датовані 2020 року (останній акт липень 2020 року). Апелянт вважає, що якщо позивач має заперечення щодо договору № 18-546-Н та актів приймання-передачі природного газу, він мав подати до суду висновок експерта, як доказ в обґрунтування позовних вимог. Позивач не подав до суду доказів неможливості самостійно замовити проведення експертизи.

Також, апелянт звертає увагу на те, що позивач намагається визнати недійсними тільки ті акти приймання-передачі природного газу, які є неоплачені. А даний позов поданий лише тільки після того, як НАК «Нафтогаз Україна» звернулось до суду із позовом до ТзОВ «Тернопільоблгаз» про стягнення заборгованості за договором № 18-546-Н купівлі-продажу природного газу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу б/н від 19.08.2022, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 -залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивачем подано до суду клопотання про призначення судової експертизи №б/н від 21.02.2022 (вх. №1336 від 21.02.2022). В обґрунтування клопотання про призначення експертизи, позивач посилається на наступне.

Предметом спору у даній є визнання не дійсними п.6.1 договору, який стосується порядку та умов проведення розрахунків та який в частині суперечить актам цивільного законодавства, оскільки постанова КМ України від 04.03.2002 №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, та яким сторони керуються при розрахунку, втратила чинність на підставі постанови КМ України від 24.12.2019 №1101, та договір не приведено у відповідність до законодавства. Зазначені у Актах приймання-передачі обсяги переданого позивачу природного газу за період дії договору з 31.01.2020 по 31.07.2020, суперечать п.4.1 договору, відповідно до якого такі мають формуватися на підставі показників переданих побутовими споживачами ПрАТ «Тернопільгаз», який отримані показники обсягів спожитого газу передає позивачу, і такі зазначені у спірних Актах. У разі неподання побутовим споживачем показань лічильника, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період ( місяць ) визначається Оператором ГРМ ( ПрАТ «Тернопільгаз») на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, у разі подання споживачем показників у наступному місяці такі коригуються відповідно до поданих даних. Таке коригування було проведено відповідачем 2, дані Актів приведені у відповідність з показами лічильників побутових споживачів , фактичні обсяги яких значно відрізняються від тих , що зазначені у спірних Актах. Отже, обсяги газу спожиті побутовими споживачами та зазначені у спірних Актах включають в себе не лише обсяги за показниками комерційних вузлів обліку природного газу, як передбачено п.4.1 договору, а й розрахованих на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що підтверджується довідкою розрахунком сформованою інженером по постачанню обліку природного газу ТОВ «Тернопільоблгаз» ОСОБА_1 за даними показників поданими побутовими споживачами та розміщеними ПРАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ Оператор газотранспортної системи України після закінчення договору. Відображення у спірних актах обсягів природного газу які не відповідають фактичним обсягам газу спожитих побутовими споживачами, має негативні наслідки для позивача, оскільки населення сплачує йому вартість газу відповідно до фактичних показників лічильника.

Позивач зазначає, що у даній справі необхідно встановити дійсний фактичний обсяг споживання побутовими споживачами природного газу, з`ясувати питання реальної розбіжності обсягів газу між переданим та спожитим та встановити вартість фактично спожитого обсягу газу з врахуванням різної ціни природного газу за період з 01.01.2020. по 31.07.2020 та щодо обсягів з 01.08.2020 до 31.12.2020 для чого необхідні спеціальні знання у іншій сфері, ніж право.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів;

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі Дульський проти України (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року).

Предметом розгляду у даній справі є визнання недійними в частині п.6.1 договору №18-546Н купівліпродажу природного газу укладеного між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» (покупець), який регулює порядок та умови проведення розрахунків за природний газ, який використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам та Актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складених на виконання та підтвердження постачання та споживання побутовими споживачами фактичних об`ємів природного газу та його фактичної вартості, яка підлягає оплаті продавцю у порядку передбаченому п.6.1 договору .

Укладаючи договір сторони керуються Законом України «Про ринок природного газу», постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та іншими нормативно правовими актами.

У відповідності до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 сторони передбачили: вимоги до фізико хімічних показників природного газу, який передається продавцем покупцеві у віртуальній точці в газотранспортній системі (п.п. 2.4,3.1 договору ); вимоги до встановлення фактичних обсягів переданого природного газу у розрахунковому місяці, його ціни та фактичної вартості, зокрема, у разі порушення сторонами умов передачі природного газу визначених п.п.3.3,3.4 договору (згідно даних умов покупець не пізніше 8 числа місяця, що настає за місяцем купівлі продажу газу, передає продавцеві підписані акти приймання передачі де зазначає фактичні обсяги переданого газу у розрахунковому місяці, його ціну та фактичну вартість, а продавець до 12 числа місяця повертає підписаний акт покупцеві. Обсяги газу, зазначені продавцем у торговому сповіщенні згідно пункту 2.1. та 3.2 договору, можуть відрізнятися від обсягів газу, фактично відібраних покупцем за договором і визначених ним в акті приймання-передачі природного газу. При цьому підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу свідчить про повне виконання продавцем своїх зобов`язань в частині передачі газу за цим договором (редакція пунктів згідно додаткової угоди №1 від 26.11.2018), акт приймання передачі вважається підписаним сторонами з обсягами приймання передачі, встановленим оператором газотранспортної системи за процедурою алокації.

Відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, сторони передбачили: кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог даного Кодексу (п.4.1 договору).

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок) (втратила чинність на підставі постанови КМ України від 24.12.2019 №1101), умовами договору передбачено, що сторони здійснюють остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій за процедурою визначеною даним Порядком ( п.6.1 договору).

Щодо порядку комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів), зокрема, по об`єктах побутових споживачів, то такий здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ (яким є Відповідач 2), та з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (абзац 2 пункту 1 глави 1 розділу IX Кодексу газорозподільних систем).

Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі лічильника природного газу з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань ( абзац 1-3 пункт 1 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем).

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання ( абзац1 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем) .

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу (пункт 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем) .

Відповідно до умов п.5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 (такий є публічним договором приєднання та регламентує порядок і умови , які є однакові для всіх споживачів України, забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача), умови якого відповідають пункт 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, а саме, у разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Так, позивач зазначає, що показники лічильників побутових споживачів щодо використаного обсягу газу не відповідають фактичним, оскільки були змінені і значно відрізняються від поданих у спірних актах, а отже є сумнів щодо формування таких відповідно до умов та порядку передбаченому законодавством та договором, зокрема, і пункту 6.1 договору, яким передбачено порядок та умови проведення розрахунку за отриманий та спожитий природний газ у спірний період побутовими споживачами, які мають соціальні гарантії відповідно до Порядку фінансування видатків, затверджених постановою КМ України від 04.03.2002 року №256.

За визначеною Порядком процедурою, у межах його дії, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

У спірний період (січень липень 2020 року ) діяв механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу встановлений Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою КМ України від 17.04.2019 № 373.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов до висновку про неможливість самостійно встановити фактичні обставини у даній справі за результатами оцінки доказів у їх сукупності обґрунтовується. Адже, процедура відшкодування витрат встановлена Порядком втратила чинність (01.01.2020) і сторони не привели у відповідність до чинного законодавства умови п.6.1 договору щодо порядку проведення остаточного розрахунку з оплати вартості придбаного побутовими споживачами природного газу на суму наданих пільг, субсидій та компенсацій, а спірними актами охоплений період з 31.01.2020 - 31.07.2020 поза межами дії Порядку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що така обставина, як невнесення змін до п.6.1 договору не вплинула (чи вплинула) на механізм розрахунків.

Згідно розрахунку обсягів природного газу фактично спожитих за період січень липень 2020 року побутовими споживачами, який сформований станом на 23.11.2021 інженером по постачанню обліку природного газу ТОВ «Тернопільоблгаз» ОСОБА_1 , дані такого не відповідають даним у спірних актах, тобто є різними по кожному побутовому споживачу (за поясненням позивача, такі сформовані за показниками поданими побутовими споживачами та розміщеними ПрАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» після закінчення Договору, із зазначенням ЕІС коду та адреси кожного споживача), а відтак, такий розрахунок не є належним доказом у справі.

Із спірних актів приймання передачі та умов п.6.1 договору не можливо дійти висновку, що такі не відповідають (чи відповідають) умовам договору та чинному законодавству, яке регулює порядок та умови проведення розрахунків за природний газ спожитих побутовими споживачами. При цьому, суттєвим є те, що договір в частині продажу природного газу діяв до 31.07.2020 та на умовах укладених додаткових угод до нього (остання №26 від 27.07.2020), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, а саме щодо встановлення фактичного обсягу споживання побутовими споживачами природного газу у спірний період (січень липень 2020року) та у межах дії договору; щодо з`ясування питання розбіжності обсягів газу між переданими та спожитими, враховуючи механізм їх визначення та розрахунків з побутовими споживачами які мають соціальні гарантії; щодо визначення вартості природного газу, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Відтак, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо призначення у даній справі судово-економічної експертизи.

Отже, ухвала Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта в порядку ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за № 39/10-1050-22 від 07.07.2022 (вх. № 01-05/1662/22 від 13.07.2022)залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 у справі № 921/802/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.10.2022.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Г.В. Орищин

Суддя Н.М. Кравчук