УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/2762/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 (колегія суддів у складі: Богатир К.В. - головуючий, Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.)

у справі № 916/2762/20

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Керуючий реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович 29.09.2022 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 916/2762/20 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 подав 12.10.2022 до суду заперечення проти відкриття касаційного провадження арбітражного керуючого Дарієнко Віктора Дмитровича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення не підлягає оскарженню, відповідно до пункту 1 частини1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, заперечення проти відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.07.2022 у справі № 916/2762/20 за клопотанням керуючого реалізацією арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. призначено судову будівельно-технічну експертизу, яке доручено провести судовому експерту Голєву Олексію Анатолійовичу.

Оскаржуваною постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 916/2762/20 скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.07.2022, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про призначення будівельно-технічної експертизи у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України, учасники справи, також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Верховний суд зазначає, що законодавцем у пункті 2 частини першої статті 287 ГПК України чітко передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню у Верховному Суді.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022, якою скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2022 про призначення будівельно-технічної експертизи у справі № 916/2762/20.

Можливість перегляду ухвал суду першої інстанції про призначення експертизи у справі передбачені пунктом 11 частини першої статті 255 ГПК України.

Ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи у справі, що визначені у пунктом 11 частини першої статті 255 ГПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку не належить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в статті 287 ГПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 916/2762/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/2762/20 за касаційною скаргою керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді О. Банасько

В. Пєсков