ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 м. Дніпро Справа № 904/5819/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2021 у справі № 904/5819/20 (суддя Камша Н.М.) повний текст ухвали складено 22.10.2021

за заявою Головного управління ДПС у м. Києві

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи», 51927, м. Кам`янське, вул. Стасова, буд. 79,

про визнання грошових на суму 1881066,45 грн та судового збору на суму 4540,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви про визнання грошових вимог та ухвали суду першої інстанції.

15.01.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві (далі кредитор або ГУ ДПС у м. Києві) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (51927, м. Кам`янське, вул. Стасова, буд. 79, ) про визнання грошових вимог на суму 1881066,45 грн.

Заявляючи грошові вимоги до боржника, ГУ ДПС у м. Києві зазначає, що за ТОВ «ЛАЗ», обліковується заборгованість, а саме: пеня у сумі 1881066,45 грн.

В ході розгляду справи ГУ ДПС пояснило, що заборгованість боржника виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 21.08.2015 № , яку платник податків мав погасити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2021 по справі - грошові вимоги ГУ ДПС у м. Києві до ТОВ «ЛАЗ» на суму 1881066,45 грн - відхилено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ГУ ДПС у м. Києві оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду (далі ЦАГС) та просить: задовольнити апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2021 по справі № 904/5819/20 в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві у сумі 1881066,45 грн; прийняти нове рішення про визнання грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві до боржника у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована незгодою апелянта з постановленою судом першої інстанції ухвалою з підстав її прийняття з порушенням норм матеріального права (п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України)).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві зазначає, що в підтвердження існування податкового боргу кредитором надано копію податкового повідомлення-рішення від 21.08.2015 № , яке було предметом судового розгляду у справі № 826/12632/16.

Так, постановою Окружного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі № 826/12632/16 в задоволенні адміністративного позову ТОВ «ЛАЗ» про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 21.08.2015 № відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу ТОВ «ЛАЗ» повернуто особі, яка її подала.

З урахуванням вищезазначеного апелянт вважає, що податкове повідомлення-рішення від 21.08.2015 № набуло статусу узгодженого 14.12.2017, а тому з урахуванням п. 102.4 ст. 102 ПК України, граничний строк звернення до суду про стягнення є 14.12.2020.

Крім того, апелянт звертає увагу колегії суддів на безпідставність висновку суду першої інстанції щодо пропуску з боку ГУ ДПС у м. Києві строку давності для стягнення з боржника ТОВ «ЛАЗ» податкового боргу, згідно із ст. 102 ПК України, оскільки Законом України від 13.05.2020 № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», який набрав чинності 29.05.2020, п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України викладено в новій редакції, згідно з яким на період з 18 березня по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

3. Короткий зміст вимог та доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Арбітражний керуючий Глеваський В.В. вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві, оскільки покладені в її основу доводи не підтверджені належними доказами (відсутні первинні документи в підтвердження грошового зобов`язання).

Так, в обґрунтування кредиторської заборгованості у сумі 1881066,45 грн ГУ ДПС у м. Києві не вказує у своїй заяві ні дату розрахунку, ні підстав для стягнення штрафних санкцій, ні передумови наявності заборгованості.

Також, арбітражний керуючий акцентує увагу колегії суддів на тому, що ГУ ДПС у м. Києві подало заяву з грошовими вимогами до боржника з пропуском строку позовної давності, визначеного у п. 102.1. ст. 102 ПК України (1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу), не вживши заходів для стягнення заборгованості наслідком чого є відмова у задоволенні грошових вимог.

Вказане вище, на думку арбітражного керуючого є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві та залишення без змін оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

4. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2020 відкрито провадження у справі № 904/5819/20 про банкрутство ТОВ «ЛАЗ», введено процедуру розпорядження майном відносно боржника до 27.05.2021 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича.

09.12.2020 на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано повідомлення № 65567 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛАЗ».

15.01.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява ГУ ДПС у м. Києві до ТОВ «ЛАЗ» про визнання грошових вимог на суму 1881066,45 грн.

09.02.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло повідомлення № 26/01/21-43 від 26.01.2021 розпорядника майна Глеваського В.В. про результати розгляду грошових вимог кредитора, в якому розпорядник майна зазначив, що вимоги ГУ ДПС у м. Києві на суму 1881066, 5 грн не визнані розпорядником майна у повному обсязі.

17.05.2021 до господарського суду Дніпропетровської області від розпорядника майна надійшли письмові пояснення, у томі числі повідомлення про результати розгляду грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві, в якому грошові вимоги розпорядником майна не визнані.

Заявляючи вимоги до боржника ГУ ДПС у м. Києві зазначило, що у ТОВ «ЛАЗ» обліковується заборгованість у сумі 1881066,45 грн (пеня).

В підтвердження існування податкового боргу кредитором до заяви з грошовими вимогами подано копію податкового повідомлення-рішення від 21.08.2015 № , згідно з яким ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомило ТОВ «ЛАЗ» про нарахування суми грошового зобов`язання з пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 2721176,43 грн, яку платник податків мав погасити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Доказів надсилання боржнику цього податкового повідомлення-рішення кредитором не подано.

Інших первинних доказів в підтвердження існування податкового боргу кредитором до заяви не додано.

За результатами розгляду заявлених ГУ ДПС у м. Києві грошових вимог до ТОВ «ЛАЗ» місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для визнання грошових вимог кредитора до боржника у повному обсязі та відхилення грошових вимог, з чим не погоджується кредитор ГУ ДПС у м. Києві, що і є предметом апеляційного оскарження ухвали по даній справі.

5. Мотиви, за яких суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві.

Предметом апеляційного перегляду є питання дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права під час постановлення ухвали про відхилення грошових вимог кредитора - ГУ ДПС у м. Києві до боржника - ТОВ «ЛАЗ».

Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку.

Заявлення грошових вимог у справу про банкрутство є способом стягнення податкового боргу.

Як зазначалося вище, грошові вимоги ГУ ДПС у м. Києві до боржника на суму 1881066,45 грн (пеня) кредитор обґрунтовує наявністю виданого ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 21.08.2015 № , яким боржникові нараховано суму грошового зобов`язання на суму 2721176,43 грн (а. с. 15).

Розрахунок грошового зобов`язання в матеріалах справи відсутній.

Згідно наявної у справі Інформації за вих. № 33353/9/26-15-13-06-16 від 29.12.2020 (а. с. 11), станом на 28.12.2020 за ТОВ «ЛАЗ» обліковується заборгованість у сумі 1881066,45 грн (пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення валютного законодавства).

Правовідносини щодо сплати податкового боргу регулюються ПК України.

Положеннями п. 1.1. ст. 1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п. 54.3. ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, відповідно до положень статей 57-58 ПК України, грошові зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів, визначених контролюючим органом в ході податкової перевірки, виникають з моменту отримання підприємством-платником податків податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті, та граничних строків його сплати або по завершенню оскарження в адміністративних судах такого рішення з набранням сили відповідним судовим рішенням.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.08.2019 за результатами розгляду справи № 913/412/16.

Колегія суддів зазначає, що до заяви з грошовими вимогами до боржника кредитором не додано доказів направлення податкового повідомлення рішення від 21.08.2015 № , а відповідно, матеріали справи не містять доказів отримання боржником вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Статтею 41 ПК України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до ст. 78 ПК України.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених п. 102.2. цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У п. 102.4. ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1. цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пункт 101.1 ст. 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в п. 101.2. цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу ст. 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Касаційний адміністративний суду у складі Верховного Суд у постановах від 06.02.2018 по справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постановах від 19.09.2019 по справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 по справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 по справі № 910/1678/19).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 по справі № 807/2097/16 (К/9901/99/17).

З урахуванням вказаних вище норм податкового законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що податкове повідомлення-рішення винесене 21.08.2015 мало б бути пред`явлене кредитором до сплати у термін - до серпні 2018 року, однак останній не вжив заходів для стягнення боргу, чим допустив прострочення звернення до боржника з вимогою про погашення податкового боргу.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ним не пропущено строк позовної давності з огляду на наступне.

В підтвердження існування податкового боргу ГУ ДПС у м. Києві надало до суду першої інстанції копію податкового повідомлення-рішення від 21.08.2015 № , яке дійсно було предметом судового розгляду у справі № 826/12632/16, проте на момент розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи не містили жодного доказу з посиланням заявника на наявність судового спору з приводу оскарження боржником спірного податкового повідомлення-рішення.

Посилання апелянта на наявність судового рішення у справі № 826/12632/16 на стадії перегляду судового рішення апеляційним господарським судом по даній справі, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами, однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у м. Києві посилається на наявність судового рішення по справі № 826/12632/16 від 04.10.2017, проте жодними обґрунтованими доводами та доказами обставин неможливості подання цього рішення до суду першої інстанції не надає, об`єктивної неможливості подання цього судового рішення, що не залежали від волевиявлення сторони не вбачається. Відтак наявності виключного випадку для прийняття нових доказів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Посилання апелянта на дію Закону України від 13.05.2020 № 591-ІХ, в силу якого зупиняється строки визначені ст. 102 ПК України на період до завершення на території України дії карантину, викликаного коронавірусною хворобою (COVID-19) (п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України), колегія суддів також відхиляє, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначалося вище, кінцевий строк стягнення податкового боргу з боржника слив у серпні 2018 року, а положення вказаного Закону набрали чинності у 2020 році.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

ГПК України встановлює строки та порядок подання сторонами у справі доказів.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. (ч 2 ст. 80 ГПК України).

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

З відповідних положень ст. 80 ГПК України вбачається, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

З урахування вищенаведеного доводи апеляційної скарги відхиляються.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2021 у справі № 904/5819/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.10.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.А. Коваль

Т.А. Верхогляд