ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/1189/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна"
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна" (Відповідач) 57 936,32 грн пені та 18 689,13 грн штрафу у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки №01-231384-21 від 21.09.2021 в частині своєчасної поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору поставки, відповідачем здійснено порушення строків поставки товару на суму 266 987,64 грн, внаслідок чого позивачем на підставі 7.3 договору нараховано до стягнення штрафні санкції.

Судові витрати в сумі 2 481,00 грн. сплаченого судового збору просить також стягнути з Відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 03.08.2022 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/1189/22 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1189/22. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподанням відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не поданням позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених ст. 248 ГПК України.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, вказує, що санкції в розмірі 14 950,88 грн пені та 18 689,13 грн штрафу сплачені, вказує на неможливість виконання зобов`язань по поставці товару на теперешній час, у зв`язку з військовою агресією та просить суд зменшити штрафні санкції на 90 %.

Позивачем надано відповідь на відзив в якій він не погоджується з доводами відповідача, зазначаючи, крім іншого, що спір виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо поставки товару, а не на підставі претензії про нарахування штрафних санкцій.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як вбачається з матеріалів справи між Приватним акціонерним товариством "НЕК «Укренерго» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАУНЧ УКРАЇНА» (далі - Відповідач) 21.09.2021 року укладено договір поставки № 01-231384-21 (далі - договір).

Предметом Договору, відповідно до п. 1.1, є зобов`язання Відповідача поставити та передати у власність Позивача товар за ціною, асортиментом, в кількості з характеристиками згідно з Договором.

Згідно з п. 2.2 п. 2 ціна Договору становить 599 999,82 грн. з ПДВ.

Умовами п. 4.1 п.4.Договору передбачено, що Відповідач здійснює поставку товару в строк протягом 30 робочих днів з моменту отримання заявки покупця, але не пізніше 10.12.2021.

Одержувачем товару є ВП «Будівництво і ремонт».

Заявка направляється ПОСТАЧАЛЬНИКУ будь-яким зручним для ПОКУПЦЯ способом, який дозволяє фіксувати передачу інформації від ПОКУПЦЯ ПОСТАЧАЛЬНИКУ як-то: відправка по факсу/на електронну пошту , відправка за допомогою телекомунікаційних мереж, кур`єрською службою, тощо за реквізитами зазначеними в Договорі та/або письмово повідомленими ПОСТАЧАЛЬНИКОМ. Датою отримання заявки ПОСТАЧАЛЬНИКОМ вважається дата її направлення ПОСТАЧАЛЬНИКУ.

Відповідно до положень п.11.1 Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2021 р., а в частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання (щодо кожної одиниці Товару).

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з спірного Договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи і що не оспорюється сторонами, Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання щодо поставки товару у визначені Договором строки (10.12.2021), а саме не здійснив поставку товару на суму 266 987,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару, Позивач звернувся до Відповідача з претензією (вих. № 01/4969 від 03.02.2021) про стягнення нарахованої суми пені в розмірі 14 950,88 грн та штрафу в розмірі 18 689,13 грн, яку направлено на юридичну адресу відповідача цінним листом з описом вкладення засобами зв`язку ПАТ «Укрпошта», що підтверджується відповідними документами. Проте, Відповідач отримавши претензію - 07.02.2022, оплату коштів не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до умов договору, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару за заявкою до 10.12.2021, враховуючи, що згідно видаткових накладних відповідач не здійснив поставку товару у встановлені строки, суд дійшов висновку, що Відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, а отже повинен нести цивільно-правову відповідальність передбачену чинним законодавством України та умовами договору.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з п.7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та Договором.

За приписами п. 7.3 Договору у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов`язань, постачальник сплачує покупцю пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) вартості товару, строк поставки якої порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

За приписами п. 7.11 Договору нарахування штрафних санкцій припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунки позивача пені та грн. - штрафу, що містяться у позовній заяві суд провівши власні розрахунки встановив, що вони є обґрунтованими та вірно розрахованими.

Однак, згідно доказів, поданих Відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено на рахунок позивача 14 950,88 грн пені та 18 689,13 грн штрафу, що підтверджується платіжним дорученням №Б3113 від 16.08.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що Відповідачем були сплачені штрафні санкції Позивачу після звернення останнього до суду з цим позовом в сумі 14 950,88 грн пені та 18 689,13 грн штрафу, та на момент розгляду справи по суті відсутній предмет спору в цій частині, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Щодо заперечень відповідача стосовно виконання ним вимог претензії позивача про сплату штрафних санкцій та наявність форс-мажорних обставин, суд зазначає, що спір між сторонами виник не у зв`язку з невчасною сплатою відповідачем штрафних санкцій, заявлених позивачем у претензії, а саме у зв`язку з невиконанням у встановлені строки Відповідачем своїх обов`язків по договору щодо поставки товару, строк виконання яких настав 10.12.2021, тобто до моменту виникнення форс-мажорних обставин на які вказує останній.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в частині стягнення пені в сумі 42 985,44 грн обґрунтовані та такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Водночас, суд визнав за можливе задовольнити заяву відповідача про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення неустойки зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналізуючи відносини сторін, що призвели до виникнення спору та нарахування позивачем штрафних санкцій, зважаючи на необхідність забезпечення неухильного виконання зобов`язань, суд враховує, що доказів понесення збитків і причинний зв`язок не було доведено позивачем в межах розгляду даної справи, порушення строків виконання робіт не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (іншого позивачем не доведено); розмір заявлених в позовній позивачем до стягнення штрафних санкцій складає майже 30% від вартості не поставленого товару; відповідачем частково сплачені вказані штрафні санкції.

Також, суд приймає до уваги майновий стан та наслідки для сторін, а саме ті обставини, що позивачем не здійснювалася попередня оплата за договором, а тому несвоєчасна поставка відповідачем товару, який не було оплачено, не вплинула на майновий стан позивача; натомість, договором сторони встановили, що у зв`язку з порушенням строків, передбачених Договором, сума попередньо внесеного відповідачем забезпечення в розмірі 29 999,99 грн залишається у позивача.

Також суд бере до уваги, що місцезнаходженням відповідача є місто Харків, в якому постійно ведуться активні бойові дії, починаючи з дня повномасштабного вторгнення ворога на територію України - 24.02.2022 і відповідач позбавлений можливості у повній мірі здійснювати господарську діяльність.

Враховуючи викладене, а також необхідність застосування штрафних санкцій як компенсаційного інструменту та засобу забезпечення виконання зобов`язання, а не як інструменту збагачення заінтересованої особи, суд вважає, що в даній справі наявні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 90%, зокрема встановивши розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 4 298,54 грн (10% від розміру пені після часткового погашення відповідачем), що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

У зв`язку зі зменшенням розміру штрафних санкцій, суд вважає за необхідне відмовити в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 38 689,90 грн пені.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 624, 883 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 231, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна" (61058, м. Харків, вул. Клочківська, 99-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) 4 298,54 грн пені та 2 481,00 грн судового збору.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 14 950,88 грн пені та 18 689,13 грн штрафу.

В задоволенні позову в частині стягнення 38 689,90 грн пені відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна" (61058, м. Харків, вул. Клочківська, 99-А, ).

Повне рішення складено "06" жовтня 2022 р.

Суддя С.А. Прохоров