РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.10.2022Справа № 910/6875/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОГАЗ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТПРОМБУД ІНВЕСТ»

про стягнення 325 448, 51 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОГАЗ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТПРОМБУД ІНВЕСТ» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 325 448, 51 грн, з яких: 256 866, 83 грн основний борг, 10 915,08 грн 3% річних та 57 666, 60 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193, 222 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором №2020/238 від 24.05.2019, в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/6875/22, визнано справу малозначною та її розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

01.09.2022 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла виписка банку про рух коштів між ним та відповідачем за період з 24.05.2019 по 29.08.2022.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 08.08.2022, яка отримана останнім 11.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 410.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги вище наведене та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 між позивачем (надалі - субпідрядник) та відповідачем (надалі - підрядник) укладено договір №2020/238, відповідно до п. 1.1. якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов`язання виконати роботи по виконанню будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту доменної печі № 2 (частині проекту «Капітальний ремонт 2-го розряду доменної печі №2») на ПрАТ «ДМЗ» (далі - роботи), а підрядник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього договору згідно акту прийому-передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором. Перелік робіт, що виконуються за цим договором, визначається сторонами в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. При зазначенні переліку робіт в додаткових угодах обов`язково вказується код відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010.

Згідно з п. 2.1.1. договору субпідрядник зобов`язується виконати роботи належної якості в обсязі та в строки, обумовлені цим договором, та здати виконані роботи замовнику.

Відповідно до п. п. 2.2.2. та 2.2.3. підрядник зобов`язаний прийняти роботи в порядку, передбаченому цим договором та оплатити виконані роботи в розмірі, строки та в порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 3.1. договору погоджено, що орієнтовна вартість робіт за цим договором визначається вартістю додаткових угод до цього договору на дату їх підписання. Сторони прийняли, що всі ціни, обумовленні в цьому договорі та додаткових угодах (додатках) до цього договору, є звичайними, справедливими, ринковими.

За умовами пункт 3.2. договору остаточна вартість робіт за цим договором визначається на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт на підставі даних СКУД замовника.

У пункті 3.3. договору сторони погодили, що плата за виконані роботи здійснюється підрядником в наступному порядку: за фактом виконання робіт протягом 30 календарних днів після підписання замовником акту прийому-передачі виконаних робіт, надання субпідрядником оригіналу рахунку-фактури та при умові складання і реєстрації субпідрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної у відповідності до вимог п. п. 2.1.17. - 2.1.18. договору, якщо інше не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору.

Строк виконання робіт, узгоджується сторонами в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 4.1. договору).

Згідно з п. 7.1. договору після виконання робіт, зазначених у додаткових угодах до цього договору, субпідрядник надає підряднику підписаний зі свого боку акт прийому-передачі виконаних робіт і оригінал рахунку-фактури. Підрядник зобов`язаний прийняти виконані роботи протягом 5 робочих днів після отримання від субпідрядника підписаного з його боку акту прийому-передачі виконаних робіт, підписати акт прийому-передачі виконаних робіт або в цей же строк надати мотивовану відмову з переліком недоробок (недоліків), допущених субпідрядником. Всі недоробки (недоліки) субпідрядник зобов`язаний виправити за свій рахунок протягом строку, погодженого сторонами додатково у вигляді підписаного сторонами у дводенний строк графіку виправлення недоліків. При недосягненні згоди про строки виправлення недоліків вони повинні бути виправлені субпідрядником у семиденний строк з моменту отримання субпідрядником відмови з переліком недоробок (недоліків), допущених субпідрядником.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 10.1. договору).

27.05.2019 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно по п. 1. якої підрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту доменної печі №2 згідно відомості одиничних вартостей (додаток № 5), (частині проекту «Капітальний ремонт 2-го розряду доменної печі №2», яка затверджена сторонами, на загальну суму 1 100 264, 45 грн без урахування ПДВ, крім того ПДВ - 220 052, 89 грн, загальна сума з урахуванням ПДВ складає 1 320 317, 33 грн.

Підрядник здійснює оплату авансових платежів субпідряднику в наступному порядку: перший авансовий платіж у розмірі 100 000, 00 грн з ПДВ, при умові надання субпідрядником підряднику оригіналу рахунку на сплату (п. 2. додаткової угоди № 1 від 27.05.2019 до договору).

Відповідно до п. 6. додаткової угоди № 1 від 27.05.2019 до договору оплата робіт, передбачених в цій додатковій угоді, крім авансового платежу, проводиться підрядником по факту виконаних робіт протягом 30 календарних днів після підписання акт прийому-передачі виконаних робіт, надання рахунку і податкової накладної за виконані роботи.

Також пунктом 8. додаткової угоди № 1 від 27.05.2019 до договору сторони доповнили договір додатком № 5, у якому погодили відомість одиничних вартостей на роботи з капітального ремонту доменної печі № 2 на загальну суму 1 320 317, 33 грн.

Сторонами підписано та скріплено печатками акти прийому-передачі виконаних робіт на загальну суму 1 036 866, 83 грн, а саме: 03.06.2019 на суму 436 866, 61 грн та 01.07.2019 на суму 600 000, 22 грн.

Позивачем виставлено наступні рахунки на оплату: № 87 від 24.05.2019 на суму 100 000, 00 грн, № 102 від 18.06.2019 на суму 336 866, 61 грн, № 108 від 01.07.2019 на суму 600 000, 22 грн, що в загальній сумі складає 1 036 866, 83 грн та зареєстровано податкові накладні № 17 від 28.05.2019, № 1 від 03.06.2019, № 1 від 01.07.2019.

Відповідачем, у свою чергу, здійснено часткові оплати виконаних робіт на загальну суму 780 000, 00 грн, а саме: 28.05.2019 у сумі 100 000, 00 грн, 23.09.2019 у сумі 200 000, 00 грн, 24.09.2019 у сумі 200 000, 00 грн, 12.02.2020 у сумі 50 000, 00 грн, 01.06.2020 у сумі 80 000, 00 грн, 28.08.2020 у сумі 50 000, 00 грн, 30.09.2020 у сумі 50 000, 00 грн, 25.02.2021 у сумі 50 000, 00 грн.

Між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за договором за період з 01.01.2019 по 14.04.2020, відповідно до якого відповідач зокрема визнає заборгованість за договором у розмірі 256 866, 83 грн.

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором, у частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 256 866, 83 грн основного боргу, 10 915,08 грн 3% річних та 57 666, 60 грн інфляційних втрат.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 877 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем виконано, а відповідачем прийнято, роботи на загальну суму 1 036 866, 83 грн, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт: 03.06.2019 на суму 436 866, 61 грн та 01.07.2019 на суму 600 000, 22 грн.

Суд зазначає, що вказані вище акти прийому-передачі виконаних робіт підписані та скріплені печаткою з боку відповідача без зауважень та заперечень.

Також позивачем виставлено наступні рахунки на оплату: № 87 від 24.05.2019 на суму 100 000, 00 грн, № 102 від 18.06.2019 на суму 336 866, 61 грн, № 108 від 01.07.2019 на суму 600 000, 22 грн, що в загальній сумі складає 1 036 866, 83 грн та зареєстровано податкові накладні № 17 від 28.05.2019, № 1 від 03.06.2019, № 1 від 01.07.2019.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6. додаткової угоди № 1 від 27.05.2019 до договору оплата робіт, передбачених в цій додатковій угоді, крім авансового платежу, проводиться підрядником по факту виконаних робіт протягом 30 календарних днів після підписання акт прийому-передачі виконаних робіт, надання рахунку і податкової накладної за виконані роботи.

Відповідачем здійснено часткові оплати виконаних робіт, а саме: 28.05.2019 у сумі 100 000, 00 грн, 23.09.2019 у сумі 200 000, 00 грн, 24.09.2019 у сумі 200 000, 00 грн, 12.02.2020 у сумі 50 000, 00 грн, 01.06.2020 у сумі 80 000, 00 грн, 28.08.2020 у сумі 50 000, 00 грн, 30.09.2020 у сумі 50 000, 00 грн та 25.02.2021 у сумі 50 000, 00 грн, що в загальній сумі складає 780 000, 00 грн.

Відповідно до акта звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 по 14.04.2020 відповідач зокрема визнає заборгованість за договором у розмірі 256 866, 83 грн.

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.

Суд розцінює часткові оплати відповідача та підписання акта звірки взаєморозрахунків, як визнання ним основного боргу.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за договорами щодо своєчасної та повної оплати вартості виконаних робіт у розмірі 256 866, 83 грн (1 036 866, 83 грн - 780 000, 00 грн) доказів її погашення, відповідачем не надано та вказана заборгованість не спростована, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення суми основної заборгованості.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 10 915,08 грн 3% річних за період з 25.02.2021 по 26.07.2022 та 57 666, 60 грн інфляційних втрат за період з березня 2021 року по травень 2022 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд звертає увагу на те, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунок 3 % річних наданий позивачем у сумі 10 915,08 грн за період з 25.02.2021 по 26.07.2022, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Твакож судом перевірено розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем за період з березня 2021 року по травень 2022 року в розмірі 57 666, 60 грн, визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунку щодо заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 256 866, 83 грн основного боргу, 10 915, 08 грн 3% річних та 57 666, 60 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТПРОМБУД ІНВЕСТ» (03151, місто Київ, вулиця Ушинського, будинок 40, офіс 302, ідентифікаційний код 41281708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОГАЗ» (69124, місто Запоріжжя, вулиця Дорошенка, будинок 6А/71, ідентифікаційний код 39958735) 256 866 (двісті п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят шість) грн 83 коп. основного боргу, 10 915 (десять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 08 коп. 3% річних, 57 666 (п`ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 60 коп. інфляційних втрат та 4 881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 73 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань