ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 жовтня 2022 рокуСправа № 912/1397/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М.К., розглянувши заяву Приватного підприємства «Деніка» про забезпечення позову, спрямовану до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та Комунального підприємства «Кетрисанівське» Кетрисанівської сільської ради,

у с т а н о в и в:

05.10.2022 ПП «Деніка» звернулося до суду із заявою до подачі позову про його забезпечення шляхом заборони Кетрисанівській сільській раді та КП «Кетрисанівське» чинити перешкоди у здійсненні збору урожаю соняшнику на земельній ділянці площею 75 га з кадастровим номером :02:000:9019.

За результатами автоматизованого розподілу заяви між суддями відповідно до Протоколу розподілу від 05.10.2022 суддею у справі визначений суддя Закурін М.К.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) визначене загальне правило стосовно строку та порядку розгляду заяви про забезпечення позову, а саме вона розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного та з метою забезпечення дотримання прав усіх учасників поданої заяви суд здійснив розгляд її у стислі строки, а саме на наступний день після надходження без виклику сторін.

У якості обґрунтування заяви Заявник вказав, що:

- він є користувачем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 20.12.2010, укладеного між ним та Бобринецькою районною державною адміністрацією,

- договір зберігає свою чинність, оскільки він після закінчення строку договору продовжував належно виконувати свої обов`язки, а безпосередньо орендодавець у місячний строк після такого закінчення не висловив заперечень стосовного його поновлення; більш того, він своєчасно звернувся до орендодавця про укладення додаткової угоди до договору відносно його поновлення на той самий строк,

- не дивлячись на вказані обставини орендодавець прийняв рішення № 2927 від 28.06.2022 «Про передачу в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності КП «Кетрисанівське» та укладення договору оренди землі», яким передав в оренду названу земельну ділянку іншій особі КП «Кетрисанівське»,

- метою прийняття орендодавцем рішення № 2927 від 28.06.2022 є привласнення урожаю соняшнику, який був вирощений ним на вказаній земельній ділянці,

- метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення за майбутнім позовом до Кетрисанівської сільської ради та КП «Кетрисанівське» про визнання права власності на врожай соняшнику, а також охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів.

Крім викладеного з матеріалів заяви слідує, що 20.12.2010 Бобринецька районна державна адміністрація, виступаюча у якості орендодавця, та ПП «Деніка», як орендар, уклали договір оренди землі, за яким в оренду на 10 років передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 75 га. Відповідно до відомостей, наявних у договорі, він зареєстрований у Державному реєстрі земель 11.02.2011 за № 00088.

Як слідує зі Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року, поданого Заявником до Державної служби статистики України, земельна ділянка площею 75 га засіяна соняшником.

Водночас, згідно з рішенням Кетрисанівської сільської ради № 2927 від 28.06.2022 «Про передачу в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності КП «Кетрисанівське» та укладення договору оренди землі», земельна ділянка площею 75 га з кадастровим номером :02:000:9019 передана в оренду іншій особі КП «Кетрисанівське».

Розглянувши подану заяву та наведені докази суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 136 ГПК України встановлює, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У свою чергу, відповідно до пунктів 2 та 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору.

У пункті 20 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 916/1040/18 Суд надав правові висновки стосовно застосування наведених правових норм та вказав, що:

- під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи вчиняти певні дії (займатися певною діяльністю), а тому суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти,

- у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу,

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову,

- умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову,

- обранням належного, відповідно до предмета позову, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У пункті 6 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.11.2020 у справі № 910/7596/20 Суд доповнив вказані правові висновки стосовно застосування наведених правових норм та вказав, що:

- заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами,

- співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії,

- заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи,

- під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

У пункті 19 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 923/65/19 Суд стосовно застосування положень статей 136 та 137 ГПК України прийшов до висновку, що у випадку звернення до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, немає взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як «достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду», а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як «достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду».

З викладених правових положень та висновків Верховного Суду щодо їх застосування суд висновує, що головним при застосуванні заходів забезпечення позову у випадку заявлення майнової вимоги за позовом є:

- припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду,

- воно (припущення) повинне ґрунтуватися на фактичних обставинах самої справи, підставності заявлених вимог у контексті відсутності сумнівів у їх обґрунтованості та правомірності,

- самі заходи повинні знаходитися у зв`язку з предметом позову та не замінювати його.

Оцінюючи підставність ініційованих перед судом заходів суд зазначає, що у тексті заяви Заявник визначив її як заяву про забезпечення позову «про визнання права власності на врожай соняшнику». Отже, фактично він вказав, що майбутній позов буде стосуватися майнових вимог (якими серед інших є вимоги про визнання права власності на майно) стосовно спірного врожаю соняшника.

Таким чином, з урахуванням наведених висновків, заходи забезпечення позову повинні стосуватися та ґрунтуватися на достатньо обґрунтованих припущеннях, що невжиття їх може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо права власності Заявника на врожай соняшнику.

У цьому контексті, Заявник, з огляду на положення статті частини 1 статті 74 ГПК України, повинен довести відповідні обставини наявності у нього права власності на спірний врожай соняшнику, а також наявність безпосередніх дій Кетрисанівської сільської ради та КП «Кетрисанівське» щодо оспорювання відповідного права власності з вчиненням перешкод у здійсненні збору врожаю.

У даному випадку Заявник у якості підтвердження права власності на спірне майно послався й надав лише наведені та досліджені судом докази, проте ними не підтверджується факт існування врожаю соняшника на даний час та вчинення вказаними особами конкретних перешкод у його зборі. Посилання Заявника на прийняття селищною радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду іншій особі не вказує та не підтверджує як наявність спору про право власності на врожай соняшнику, так і вчинення перешкод у зборі врожаю. Поряд з цим, посилання Заявника на мету прийняття орендодавцем рішення № 2927 від 28.06.2022 щодо привласнення урожаю соняшнику не є доведеним відповідними доказами.

Підсумовуючи наведене, суд висновує, що Заявником мотиви для вжиття заходів забезпечення позову є недостатніми та недоведеними, оскільки ним не надано необхідних доказів, а тому заява є необґрунтованою.

Судовими витратами у справі при вирішенні поданої заяви є витрати Заявника на сплату судового збору відповідно до квитанції № 0.0..1 від 05.10.2022 у сумі 1240,50 грн, які у відповідності до приписів статті 129 ГПК України відноситься на нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136-140 ГПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття та підлягає оскарженню в апеляційному порядку у відповідності до положень пункту 4 частини 1 статті 255 та статті 256 ГПК України.

Копію ухвали надіслати Приватному підприємству «Деніка» (27213, Кіровоградська область, Кропивницький район, Кетрисанівська ТГ, с. Олексіївка, вул. Садова, буд. 11)

Суддя М.К. Закурін