12.10.2022Справа № 904/857/22
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Дупляченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Приватного підприємства "СОЛОМІЯ-СЕРВІС" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм"
до відповідачів 1. Приватного підприємства "СОЛОМІЯ-СЕРВІС"
2. Дніпропетровської обласної ради
3. Обласного комунального підприємства "Фармація"
про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна, -
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача 1: не з`явився;
від відповідача 2: не з`явився;
від відповідача 3: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2022 справу № 904/857/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм" до Приватного підприємства "СОЛОМІЯ-СЕРВІС" та Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним результатів аукціону передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою від 09.05.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" залишено без руху; надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
Відповідач 1 у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що оголошення про проведення аукціону не містило посилання на рішення органу місцевого самоврядування чи нормативно-правовий акт, яким би було передбачено обов`язковість такої вимоги як наявні місця провадження діяльності в межах м.Дніпра, а отже, така умова не була обов`язковою. Вказаним учасником судового процесу наголошено, що останнім було подано всі документи, що передбачені ст.13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", запропоновано найвищу цінову пропозиції, а отже, правомірно отримано перемогу в аукціоні з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 47,8 кв.м., на цокольному поверсі будівлі, розташоване за адресою: вул. Караваєва, 68, м. Дніпро.
Відповідач 2 у відзиві проти задоволення позову також заперечував посилаючись на те, що додаткові умови оренди можуть бути передбачені законодавством або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (у такому разі в оголошенні зазначається посилання на відповідні нормативно-правові акти або рішення, згідно з якими визначені такі додаткові умови). Така додаткова умова як наявність місця провадження діяльності в межах м.Дніпра не передбачена жодним актом законодавства чи рішенням Дніпропетровської обласної ради.
01.06.2022 представником позивача було подано заяву про долучення, яка за своєю правовою природою є заявою про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 06.06.2022 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 06.07.2022.
06.07.2022 підготовче судове засідання відкладено на 20.07.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 залучено до участі у справі в якості відповідача-3 - Обласне комунальне підприємство "Фармація".
21.07.2022 підготовче судове засідання відкладено на 10.08.2022.
10.08.2022 судом було відкладено підготовче засідання на 17.08.2022.
17.08.2022 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2022.
В судовому засіданні 14.09.2022 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
19.09.2022 до суду надійшла заява відповідача 1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 21.09.2022 судом було призначено розгляд заяви відповідача 1 на 12.10.2022.
12.10.2022 до суду надійшли письмові заперечення позивача проти задоволення заяви Приватного підприємства "СОЛОМІЯ-СЕРВІС". В обґрунтування вказаних заперечень позивач посилався на те, що поданий на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу рахунок - фактура містить розбіжності в сумі, а саме в одній графі вартість послуг становить 16 000 грн, а в іншій - 18 000 грн. Одночасно, вказаним учасником судового процесу наголошено на відсутності підстав приймати в якості належного доказу понесення витрат на професійну правничу допомогу видатковий касовий ордер, оскільки останній також містить розбіжності у даті складання та не містить підпису особи, якою отримано грошові кошти.
Представники учасників судового процесу у судове засідання 12.10.2022 не з`явились, проте, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.
Наразі, судом враховано, що за приписами ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку щодо її задоволення. При цьому, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
У ст.244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Як вказувалось вище, відповідачем 1 було подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.
Оцінюючи додані Приватним підприємством "СОЛОМІЯ-СЕРВІС" до заяви докази, судом враховано наступне.
Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено до матеріалів справи:
- договір №01-06/22/ПДС від 01.06.2022 про надання послуг правової допомоги, який укладено між Приватним підприємством "СОЛОМІЯ-СЕРВІС" та адвокатом Павлюк Ольгою Василівною. Згідно п.1.1 вказаного договору Замовник доручає, а виконавець приймає замовлення щодо надання замовнику таких послуг правового характеру: консультування з питань правового регулювання господарських операцій замовника, в тому числі в частині податкових, господарських ризиків, цивільних спорів, кримінальних проваджень; супровід діяльності замовника у відносинах з контролюючими та правоохоронними органами; захист інтересів замовника в спорах (в тому числі досудових та судових) з контрагентами, що виникають в процесі здійснення ним господарської діяльності; представництво інтересів замовника, як сторони (позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, потерпілого) у цивільному, кримінальному, господарському, адміністративному провадженнях; підготовка та подання будь-яких документів правового характеру, в тому числі але не виключно, заяв, скарг, листів, звернень, з правом підпису будь-яких документів правового характеру що відносяться до предмету даного договору; вирішення будь-яких інших правових питань, що виникають в процесі здійснення замовником своєї діяльності, в тому числі, але не виключно і шляхом підготовки правових висновків, запровадження превентивних заходів захисту тощо. У п.4.1 договору сторони узгодили, що вартість надаваних виконавцем послуг за цим договором визначається в актах наданих послуг, узгоджених обома сторонами. Підтвердженням надання послуг за вказаним договором є акт наданих послуг;
- рахунок №01-06/22/1ПДС від 14.09.2022, в якому вказано, що сума до сплати становить 18 000 грн;
- видатковий касовий ордер датований 06.09.2022 на суму 18 000 грн;
- ордер на надання правової допомоги №1144592 від 02.06.2022.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тобто, виходячи з представлених заявником до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача 1 про понесення в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000 грн.
Одночасно, надаючи оцінку запереченням позивача, суд зазначає, що рахунок містить дійсно розбіжності в сумі, а саме в одній графі вартість послуг становить 16 000 грн, а в іншій - 18 000 грн. Проте, судом враховано, що в рахунку, саме у графі "сума до сплати" визначена вартість 18 000 грн, що в повному обсязі відповідає змісту акту наданих послуг щодо їх вартості погодженої сторонами договору про надання правової допомоги.
Одночасно, позивачем також наголошено на відсутності підстав приймати в якості належного доказу понесення витрат на професійну правничу допомогу видатковий касовий ордер, оскільки останній також містить розбіжності у даті складання та не містить підпису особи, якою отримано грошові кошти.
Дійсно, за наслідками дослідження видаткового касового ордера судом встановлено, що останній не містить підпису в графі "Підпис одержувача", а також містить розбіжності в даті складання "від 06 вересня 2022 року", у даті одержання вказано 14 вересня 2022 року.
Одночасно, посилання позивача у запереченнях на те, що у договорі №01-06/22/ПДС від 01.06.2022 не визначено його ціну, як істотну умову договору, суд до уваги також не приймає, оскільки у п.4.1 договору сторони узгодили, що вартість надаваних виконавцем послуг за цим договором визначається в актах наданих послуг, узгоджених обома сторонами, тобто, сторонами узгоджено порядок визначення ціни послуг.
Наразі, судом враховано, що наданий відповідачем 1 до матеріалів справи акт наданих послуг містить детальний опис наданих адвокатом послуг в межах справи.
Тобто, виходячи з представлених заявником до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача 1 про наявність підстав для розподілу в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000 грн.
Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на таке.
За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).
У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Проте, позивачем заяви про зменшення суми судових витрат з належним обґрунтуванням у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України подано не було, ґрунтовних заперечень з приводу наявності підстав вважати розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу завищеним не наведено.
Приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої заяви позивача про зменшення розміру витрат відповідача 1 на професійну правничу допомогу, враховуючи сукупність доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку відзиву, письмових заперечень, тощо, участь адвоката у судових засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем 1 до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн. є доказово обґрунтованими та підлягають розподілу.
Частиною 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з висновків суду стосовно відмови в задоволенні позовних вимог, витрати відповідача 1 на правничу професійну допомогу покладаються на позивача в повному обсязі.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.10.2022.

Суддя В.В. Князьков