ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. Справа №907/890/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 30.05.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1242/22 від 07.06.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 (повний текст ухвали складено 22.10.2021, суддя Ремецькі О.Ф.), постановлену за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ (вх. №02.3.1-02/6007/21 від 25.08.2021) з грошовими вимогами до боржника на суму 11039,91 дол США (294218,02 грн.)

у справі №907/890/20

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи

за участю представників сторін:

боржник: ОСОБА_1 особисто (в режимі відеоконференції),

арбітражний керуючий Лошак О.В. (в режимі відеоконференції),

від інших учасників справи про банкрутство: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 у справі №907/890/20 визнано Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" кредитором ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на суму 11039,91 дол. США (294218,02 грн.) - вимоги другої черги, 4540,00 грн. сплаченого судового збору - позачергово.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" у визнанні його кредитором у справі №907/890/20 у зв`язку зі спливом строків позовної давності, що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц (дата набрання законної сили: 29.01.2016, результат оскарження: 29.01.2016, Закарпатський апеляційний суд - залишено без змін).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи №907/890/20 на 10.08.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 за клопотанням АТ КБ "ПриватБанк" розгляд справи відкладено на 31.08.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 за клопотанням АТ КБ "ПриватБанк" розгляд справи відкладено на 05.10.2022 за участю арбітражного керуючого Лошака О.В., Стасюка В.М. та представника АТ КБ "ПриватБанк" - Дурдинець Р.Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

30.09.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання арбітражного керуючого Лошака О.В. про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Апеляційний суд, врахувавши те, що ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 вже було задоволене усне клопотання арбітражного керуючого Лошака О.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, ухвалив відмовити в задоволенні повторно заявленого клопотання від 30.09.2022 (вх.№01-04/5462/22).

В судовому засіданні 05.10.2022 в режимі відеоконференції взяли участь боржник ОСОБА_1 та арбітражний керуючий Лошак О.В., представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Дурдинець Р.Ю. участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів не забезпечила. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Врахувавши те, що розгляд справи двічі відкладався за клопотанням АТ КБ «ПриватБанк», кредитор, а також інші учасники справи були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання шляхом направлення ухвал на електронні адреси учасників, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, явка учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Боржник в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржену ухвалу скасувати та відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у визнанні заявлених кредиторських вимог.

Арбітражний керуючий Лошак О.В. надав суду пояснення щодо причин невизнання вимог кредитора керуючим реалізацією майна боржника, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення апелянта (боржника) та керуючого реалізацією майна боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати з прийняттям нового рішення, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.03.2021 відкрито провадження у справі № 907/890/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією фізичної особи за пропозицією боржника призначено арбітражного керуючого Лошака Олега Васильовича.

Оголошення про відкриття провадження у справі №907/890/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 було опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 05.03.2021 за №66059.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області за результатами попереднього засідання від 31.05.2021 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимоги Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області на загальну суму 119 557,16 грн., в наступній черговості: сума 4540,00 грн. сплаченого судового збору відшкодовується позачергово; до другої черги 54 141,74 грн., та до третьої черги 60 875,42 грн.; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на загальну суму 974518,32 грн., в наступній черговості: сума 4540,00 грн. сплаченого судового збору відшкодовується позачергово; до третьої черги 974518,32 грн.; Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на загальну суму 19 228,91 грн., в наступній черговості: сума 4540,00 грн. сплаченого судового збору відшкодовується позачергово; до третьої черги 19 228,91 грн.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2021 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Лошака О.В., визнано ОСОБА_1 банкрутом, введено процедуру погашення боргів боржника, призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Лошака О.В., оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання ОСОБА_1 банкрутом і введення процедури погашення боргів у встановленому законодавством порядку.

25.08.2021 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Господарського суду Закарпатської області із заявою з конкурсними вимогами до боржника, у якій заявник просив визнати грошові вимоги, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника: витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді в розмірі 4540,00 грн., заборгованість за договором №б/н від 18.05.2007 - 294218,02 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 49 695,27 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 233862,59 грн., заборгованість з комісії - 10 660,16 грн. - друга черга; - судові витрати у справі №202/2238/14-ц - 550,56 грн. - друга черга.

Заяву обґрунтовано тим, що 18.05.2007 ОСОБА_1 звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з письмовою заявою, якою просив надати кредитну картку «Універсальна Gold» із встановленим кредитним лімітом 2500 дол. США та базовою процентною ставкою в розмірі 1,6% на місяць із розрахунку 360 днів на рік. Разом із заявою боржник підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором 28.04.2015 Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська ухвалив заочне рішення у справі №202/2238/14-ц, яким зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором №б/н від 18.05.2007, яка утворилася станом на 31.07.2013, а також судові витрати в сумі 550,56 грн. Проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування ОСОБА_1 не виконані, у зв`язку з чим станом на 01.03.2021 заборгованість за договором №б/н від 18.05.2007 складає 11039,91 дол.США (294218,02 грн.), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1864,71 дол.США (49 695,27 грн), заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8775,20 дол.США (233862,59 грн.), комісія за користування кредитною карткою - 400,00 дол.США (10660,16 грн.).

На підтвердження вказаних обставин кредитор надав суду копію заяви ОСОБА_1 від 18.05.2007, виписку по картці «Універсальна Gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копію заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, витяг зі статуту АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 31.08.2021 прийнято до розгляду заяву АТ КБ «Приват Банк» з грошовими вимогами до боржника.

07.09.2021 на керуючий реалізацією майна боржника арбітражний керуючий Лошак О.В. подав суду письмове повідомлення за результатами розгляду вимог кредитора, у якому зазначив, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено рішення від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц (що було залишене без змін Закарпатським апеляційним судом та набрало законної сили 29.01.2016), яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.05.2007 відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності, відтак керуючий реалізацією майна боржника не має підстав для визнання вимог АТ КБ «ПриватБанк» у справі №907/890/20.

Постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий господарський суд, дійшов висновку про те, що за наслідками розгляду грошових вимог кредиторів, визнанню кредитором до боржника підлягає Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з грошовими вимогами до боржника на суму 11039,91 дол.США (294218,02 грн.) - вимоги другої черги, 4540,00грн. сплаченого судового збору - позачергово, оскільки вимоги вищезазначеного кредитора документально підтверджені, а мотиви їх визнання наведені в письмових висновках ліквідатора боржника, а також підтверджуються наявними матеріалами справи.

Вимоги апеляційної скарги боржник обґрунтовує тим, що Господарський суд Закарпатської області в ухвалі від 20.10.2021 у справі №907/890/20 не навів підстави, за яких він не приймає до уваги рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №30/2317/15-ц, яким ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено в позові та судовому захисті за спливом строків давності, та приймає до уваги заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, адже таким чином, місцевий господарський суд взагалі проігнорував заявлену позовну давність у справі, не врахував обставин, які встановлені судовим рішенням та є преюдиційними у цьому спорі та не дотримався обов`язку щодо обґрунтування ухваленого рішення.

Апелянт наголошує на тому, що у справах про банкрутство під час розгляду кредиторських вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, та покликається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі №922/5094/14, постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №Б-19/207-09, від 11.02.2020 у справі №10/5026/995/2012, від 05.03.2020 у справі №14/325«б».

На переконання апелянта, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не мають правового та нормативного підтвердження, не доведені належними та допустимими доказами, тому у їх визнанні слід відмовити у повному обсязі.

АТ КБ «ПриватБанк» правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у практиці Верховного Суду сформовано та усталено наступні правові висновки стосовно розгляду господарськими судами кредиторських вимог:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (зокрема, постанови від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).

Вказані правові висновки не втратили актуальності після набрання чинності Кодексом України з питань банкрутства та підлягають також застосуванню під час розгляду кредиторських вимог до боржників - фізичних осіб у справах про неплатоспроможність.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.4 ст.45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до господарського суду із заявою про визнання конкурсних кредиторських вимог з пропуском строку, встановленого в ч.1 ст.45 КУзПБ, а саме, після визнання боржником банкрутом.

Заявлені вимоги обґрунтовано існуванням заборгованості за кредитним договором б/н від 18.05.2007, яку кредитор підтверджує копією заяви ОСОБА_1 від 18.05.2007, випискою по картці «Універсальна Gold», витягом з Умов та правил надання банківських послуг та копією заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц.

Із наданих документів вбачається, що 18.05.2007 ОСОБА_1 заповнив заяву до ЗАТ КБ «ПриватБанк» на отримання кредитної картки «Універсальна Gold» з терміном дії 2 роки (кінцевий термін повернення співпадає з строком дії картки) валютою USD, кредитним лімітом 2500 та базовою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,6% на місяць із розрахунку 360 днів у році.

У заяві зазначено, що клієнт ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді, своїм підписом клієнт підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.

З наданих кредитором Умов та Правил надання банківських послуг неможливо встановити, що саме в цій редакції Умови та Правила надання банківських діяли на момент підписання клієнтом кредитного договору, адже такі не містять жодних вказівок щодо дати їх затвердження чи періоду їх дії.

З банківської виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н за період з 18.05.2007 по 01.03.2021 вбачається, що останнє списання відсотків за прострочений кредит відбулось 30.06.2019, сума залишку після цієї операції становить -11 039,91 долСША.

Також до заяви про визнання грошових вимог до боржника додано копію заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, ухваленого за результатами розгляду позову ПАТ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2007 у розмірі 5636,48 дол. США, що еквівалентно 45056,09 грн., та стягнення з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1 солідарно заборгованості у розмірі 10000 грн. 00 коп., стягнення із ОСОБА_1 витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. 00 коп. та судового збору.

Як вбачається з тексту рішення, позовні вимоги було обґрунтовано тим, що відповідно до договору № б/н від 18.05.2007 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 дол.США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення співпадає з строком дії картки, проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «А-Банк» договору поруки №167 від 20.10.2010, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

У вказаному рішенні встановлено наступні фактичні обставини:

- між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н від 18.05.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 дол.США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення співпадає з строком дії картки;

- у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору №б/н від 18.05.2007 заборгованість за ним станом на 31.07.2013 склала 6888,04 дол. США, що еквівалентно 55 056 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 1864,71 дол. США заборгованість за кредитом; 4235,75 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом; 400,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 62,55 дол.США штраф (фіксована частина); 325,02 дол. США штраф (процентна складова).

- вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк», договору поруки №167 від 20.10.2010; відповідно до договору поруки №167 від 20.10.2010 ПАТ «Акцент-банк» зобов`язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором №б/н від 18.05.2007, розмір відповідальності 10000 грн. 00 коп.; строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.05.2007 у розмірі 5636,48 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ відповідно до службового повідомлення від 31.07.2013 (1 дол.-7,99 грн.) - 45056,09 грн., яка складається з наступного: 1864,71 дол.США заборгованість за кредитом; 4235,75 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; 400,00 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 62,55 дол.США штраф (фіксована частина); 325,02 дол. США штраф (процентна складова); стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 550 грн. 56 коп.; в іншій частині позовної заяви - відмовлено.

Під час розгляду справи та ухвалення рішення сторони участі в засіданні суду не брали: позивач просив суд розглядати справу за його відсутності, відповідачі в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, разом з цим доказів видачі виконавчих документів на виконання вказаного рішення, а також доказів пред`явлення до виконання таких виконавчих документів матеріали справи не містять.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, до заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц (видрукуване з Єдиного державного реєстру судових рішень), ухвалене за результатами позову ПАТ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2007.

Як вбачається з тексту рішення, позовні вимоги було обґрунтовано тим, що згідно з укладеним кредитним договором б/н від 18.05.2007, який складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконував і станом на 31.01.2015 заборгованість по кредиту складає 7660.69 доларів США, з яких: 1864.71 доларів США заборгованість за кредитом; 5395.98 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Судовим наказом Ужгородського міськрайнного суду від 04.12.2008 з відповідача на користь банку суму боргу за кредитним договором в розмірі 2436.95 доларів США, що еквівалентно 11993.69 грн., з яких: 1864.71 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 572.24 доларів США заборгованість по відсоткам. Винесення рішення про стягнення з відповідача заборгованості не зупиняє нарахування штрафів, комісії та неустойки, оскільки договір банківського обслуговування не розірваний між сторонами та продовжує діяти по сьогоднішній день. З урахуванням наведеного, позивач вважає за необхідне від загальної суми заборгованості станом на 31.01.2015 в розмірі 7660.69 доларів США відняти задоволену судовим наказом від 04.12.2008 суму боргу в розмірі 2436.95 грн., в результаті чого сума заборгованості станом на 31.01.2015 складає 5223.74 доларів США, з яких: 4823.74 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії. Також відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг відповідачеві нараховані штрафи, з яких: 30.96 доларів США штраф (фіксована частина); 261.19 доларів США (процентна складова). Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 5515.89 доларів США. Крім того, позивач зазначав, що судовий наказ у справі № 2н-1877/08 від 04.12.2008 набрав законної сили 02.01.2009 та був дійсний до пред`явлення в органи державної виконавчої служби протягом трьох років, а саме до 02.01.2012, тому саме з цієї дати необхідно починати відлік загального строку позовної давності. На підставі наведеного, просив стягнути з відповідача 5515.89 доларів США боргу за кредитним договором б/н від 18.05.2007.

У вказаному рішенні встановлено наступні фактичні обставини:

- 18 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 на підставі заяви, було укладено договір №б/н, згідно якого він отримав кредит, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (тип картки Універсальна Gold) в розмірі 2500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.2% річних на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки;

- пунктом 5.4 «Умов та правил користування платіжною карткою» визначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH);

- ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконував, кредит не повернув;

- згідно із п.8.6 «Умов і правил надання банківський послуг» при порушенні клієнтом строків платежів по грошовому зобов`язанні, передбачених діючим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

- станом на 31 січня 2015 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором б/н від 18 травня 2007 року, згідно розрахунку, складає 7660.69 доларів США, що за курсом 16.15 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.01.2015 становить 123780.03 грн., з яких: 1864.71 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 5395.98 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; з зазначеного розрахунку також вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості по кредиту було здійснено 18.10.2007;

- судовим наказом, виданим Ужгородським міськрайонним судом 04 грудня 2008 року, який набрав законної сили 02 січня 2009 року, із ОСОБА_1 стягнуто на користь банку суму боргу в розмірі 11993.69 грн., що складає еквівалент 2436.95 доларів США;

- банком заявлені вимоги про стягнення з відповідача різниці між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом, що становить 5223.74 доларів США, а також 30.96 доларів США штраф (фіксована частина) та 261.19 доларів США штраф (процентна складова), разом 5515.87 доларів США, що еквівалентно 89124.45 грн;

- строк дії картки, виданої ОСОБА_1 сплив у травні 2009 року (термін дії картки два роки);

- перебіг строку позовної давності, до основної вимоги почався зі спливом останнього дня місяця дії картки тобто з 01 червня 2009 року і сплив 01 червня 2012 року, а позивач звернувся до суду 02 березня 2015 року;

- доказів отримання відповідачем іншої платіжної картки банком не надано, а останній платіж відповідачем було здійснено 18.10.2007;

- після видачі судового наказу 04 грудня 2008 року позивач мав право пред`явити протягом трьох років в межах позовної давності, позов до суду про стягнення невиплаченої заборгованості, позов до ОСОБА_1 пред`явлено лише 02 березня 2015 року, тобто поза межами встановленої законом загальної позовної давності у три роки.

Під час розгляду справи в судовому засіданні брали участь позивач та відповідач.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2016 та набрало законної сили 29.01.2016.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу описаних судових рішень вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 18.05.2007, яка існувала станом на 31.07.2013 і була стягнута з боржника на користь банку заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, згодом була включена банком у суму заборгованості, визначену станом на 31.01.2015 та пред`явлену до стягнення зі ОСОБА_1 в позові у справі №308/2317/15-ц в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, в задоволенні якого було відмовлено.

Так, у заочному рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц встановлено, що станом на 31.07.2013 заборгованість складала 6888,04 дол. США, що еквівалентно 55 056,09 грн., а саме:

- 1864,71 дол. США заборгованість за кредитом;

- 4235,75 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 400,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 62,55 дол. США штраф - фіксована частина;

- 325,02 дол. США штраф - процентна складова.

Згодом, у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц встановлено, що станом на 31.01.2015 заборгованість по кредиту складала 7660.69 доларів США, з яких:

- 1864.71 доларів США заборгованість за кредитом;

- 5395.98 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

При цьому, у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц також встановлено, що судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду від 04.12.2008 з відповідача на користь банку стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 2436.95 доларів США, що еквівалентно 11993.69 грн., з яких:

- 1864.71 доларів США - заборгованість по тілу кредиту,

- 572.24 доларів США - заборгованість за відсотками,

а банком заявлені вимоги про стягнення з відповідача різниці між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом, що становить 5223.74 доларів США, з яких:

- 4823.74 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 400 доларів США - заборгованість по комісії,

а також

- 30.96 доларів США - штраф (фіксована частина);

- 261.19 доларів США - (процентна складова).

У вказаних вимогах банку було повністю відмовлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц, що набрало законної сили, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Разом з цим, звертаючись до Господарського суду Закарпатської області із заявою про визнання конкурсних грошових вимог до боржника, банк визначив заборгованість за договором №б/н від 18.05.2007 станом на 01.03.2021 в розмірі 11039,91 дол.США (294218,02 грн.), у яку знову включив:

- 1864,71 дол.США - заборгованість за тілом кредиту (еквівалент в розмірі 49 695,27 грн);

- 8775,20 дол.США - заборгованість за відсотками за користування кредитом(еквівалент в розмірі 233862,59 грн.);

- 400,00 дол.США - комісія за користування кредитною карткою (еквівалент в розмірі 10660,16 грн.).

Окрім того, просив визнати заборгованість щодо судових витрат у справі №202/2238/14-ц в розмірі 550,56 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що покликаючись на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, банк не зазначає жодних обставин щодо видачі виконавчих документів на виконання вказаного рішення чи пред`явлення їх до виконання, матеріали справи доказів щодо існування виконавчих документів не містять, що зумовлює неможливість перевірити дійсність вимог кредитора, які він обґрунтовує вказаним рішенням про стягнення.

Так, відповідно до ст.ст.22-23 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинний на момент набрання законної сили заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц, виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили; строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривались пред`явленням виконавчого документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником або наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Існування грошового зобов`язання боржника перед кредитором на момент кредитора звернення до суду із заявою про визнання його вимог у справі про неплатоспроможність має бути документально підтвердженим.

На переконання колегії суддів, враховуючи рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором №б/н від 18.05.2007 станом на 31.01.2015, зважаючи, що ця заборгованість також охоплює вимоги банку про стягнення боргу станом на 31.07.2013, який був предметом розгляду у справі №202/2238/14, у цьому випадку кредитор не довів, що заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц документально підтверджує існування у боржника обов`язку сплатити кредитору грошову суму, стягнуту цим рішенням, станом на момент заявлення кредиторських вимог.

Щодо заявлених до визнання грошових вимог в частині відсотків за користування кредитом у розмірі 8775,20 дол.США, колегія суддів зазначає, що вказана сума включає 5395.98 дол.США відсотків, у стягненні яких було відмовлено рішенням суду від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц. Решту суми кредитор не обґрунтовує жодним розрахунком, з якого можливо б було встановити період нарахування відсотків за користування кредитом, перевірити правильність нарахованої суми тощо.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. У постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктом 5.4 «Умов та правил користування платіжною карткою» визначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), строк дії картки закінчився у травні 2009 року, отже, у кредитора були відсутні правові підстави для нарахування заявлених до визнання відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у справах про банкрутство під час розгляду кредиторських вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, водночас, як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції боржник не звертався до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, тому суд першої інстанції не мав підстав для надання оцінки таким обставинам та відповідним доводам боржника.

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в оскарженій ухвалі не надав жодної оцінки підставам виникнення заявлених кредиторських вимог, на які покликався АТ КБ «ПриватБанк», документам, доданим до заяви кредитора, а також запереченням щодо визнання кредиторських вимог, викладеним керуючим реалізацією майна у повідомленні про результати розгляду заяви кредитора, навпаки, суд помилково зазначив, що ліквідатор та боржник заявлені вимоги кредитора визнають. Відсутність в судовому рішенні оцінки доказів, мотивів відхилення чи врахування аргументів сторін, свідчить про недотримання судом обов`язку здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення таких грошових вимог кредитора до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, що покладений на господарський суд нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Також апеляційний суд констатує, що у правовідносинах з боржником кредитор допустив порушення загального правового принципу venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується на максимі римського права - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці)», адже не зважаючи на існування рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 у справі №308/2317/15-ц та судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 04.12.2008 щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, банк замовчав вказані обставини при зверненні до господарського суду із заявою про визнання конкурсним кредитором у справі. Також, звертаючись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором замовчав про існування заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 у справі №202/2238/14-ц про стягнення частини цієї ж заборгованості з цього ж відповідача.

Відповідно до п.п.1, 3, 4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 у справі №907/890/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 слід відмовити, і в порядку ст.129 ГПК України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 30.05.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1242/22 від 07.06.2022) - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 у справі №907/890/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 - відмовити.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

4. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6810,00 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень нуль копійок).

5. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 17.10.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.