РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2022Справа № 910/18319/20 (513/691/21)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського,36 А, ідентифікаційний номер 40388243)

про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді

в межах справи №910/18319/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек" (61125, м. Харків, вул. Катерининська,46, ідентифікаційний номер 21194014)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського,36 А, ідентифікаційний номер 40388243)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники сторін:

від позивача - Воронцов В.Г., засобами відеозв`язку

від відповідача - Чипиженко Є.В., (засобами відеозв`язку).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/18319/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп".

27.07.2021 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (колишнє ТОВ "Фармдрайв") про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

23.10.2021 до Саратського районного суду Одеської області надійшла заява арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ "Акрил-Груп" Євгена Чипиженка про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 січня 2021 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Акрил-груп".

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29.10.2021 вирішено передати цивільну справу № 513/691/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа №910/18319/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп".

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану справу передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 прийнято справу № 513/691/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (колишнє ТОВ "Фармдрайв") про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді до розгляду в межах справи № 910/18319/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп". Підготовче засідання призначено на 17.01.2022.

16.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позов.

22.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

24.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача на відповідь на позов.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.01.2022 відкладено підготовче засідання у справі №910/18319/20 (513/691/21) на 23.02.2022.

22.02.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням останнього на амбулаторному лікуванні з 16.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 відкладено підготовче засідання суду на 23.03.2022.

Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з Указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

За наведених обставин призначене на 23.03.2022 судове засідання з розгляду справи № 910/18319/20 (513/691/21) не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.04.2022 призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 22.06.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2022 зобов`язано дільницю у Саратському районі Татарбунарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області надати суду у строк до 13.07.2022 (включно) відомості щодо фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка працювала у період з 11.03.2019 по 30.08.2020 на Товаристві з обмеженою відповідальністю "Фармдрайв" (). Зобов`язано позивача надати суду у строк до 13.07.2022 (включно) належним чином засвідчену копію усієї трудової книжки та надати письмові пояснення щодо подачі листка непрацездатності серії АДН № 122877 від 29.07.2017, виданого амбулаторією Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок № 7, Жіноча консультація № 9", до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармдрайв" з уточненням дати подачі такого листка. Відкладено підготовче засідання на 22.08.2022.

22.06.2022 до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

18.07.2022 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення до обставин у справі із долученням відповідних доказів на виконання вимог ухвали від 22.06.2022.

27.07.2022 до суду надійшло повідомлення по справі від Татарбунарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.08.2022 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду. Закрито підготовче провадження у справі № 910/18319/20 (513/691/21) та призначено справу до розгляду по суті на 21.09.2022.

У судовому засіданні 21.09.2022 представник позивача підтримав позову повному обсязі.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 позивача прийнято на посаду касира торговельного залу до Аптеки № 17 ТОВ «Фармдрайв» за наказом № 174-к від 7.03.2019 р.

Надалі, згідно з наказом № 195.4-к від 18.03.2019 ТОВ «Фармдрайв» позивача переведено на посаду касира торговельного залу до Аптеки № 9.

У подальшому, позивача 01.09.2019 переведено на посаду касира торговельного залу до Аптеки № 1 за наказом ТОВ «Фармдрайв» № 666.1-к від 30.08.2019.

Відповідно до листка непрацездатності, виданим амбулаторією Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок № 7, Жіноча консультація № 9" позивачу був поставлений діагноз: «Вагітність 30 тижнів та пологи» та визначено звільнити позивача у зв`язку з постановленим діагнозом від роботи з 29.07.2019 по 01.12.2019.

У період відпустки, з 30.07.2019 по 01.12.2019 у зв`язку з укладенням шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася донька - ОСОБА_4 .

Як стверджує позивач, 02.12.2019 її чоловік - ОСОБА_5 подав до ТОВ «Фармдрайв» заяву із проханням надати форми заяви-повідомлення про зміну прізвища та заяви про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

02.06.2021 позивач здійснила візит до місця розташування відділу кадрів ТОВ «Фармдрайв», однак доступу до відділу не отримала.

У зв`язку з цим, за твердженнями позивача, остання здійснила дзвінок уповноваженій особі відділу кадрів ТОВ «Фармдрайв», яка повідомила, що позивача звільнено 30.08.2020 зі складу працівників за наказом № 467-к від 31.08.2020 у зв`язку з ліквідацією підприємства.

23.06.2021 позивач сервісом «Нова Пошта» отримала її трудову книжку, із запису за № 20 на 18 сторінці якої зазначено, що позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України за наказом № 467-к від 31.08.2020.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач наголосила, що її звільнено під час фактичного функціонування підприємства у період тимчасової непрацездатності (до досягнення дитиною трьох років) без її відома. При цьому, позивач згоди не звільнення не надавала та з відповідною заявою не зверталася. Позивача не ознайомлено з наказом про звільнення № 467-к від 31.08.2020, інформацію про який остання отримала фактично лише 23.06.2021.

У свою чергу, ліквідатор ТОВ «Акрил-Груп» зазначив, що у нього відсутня будь-яка первісна документація банкрута, зокрема, докази перебування позивача на посаді касира в ТОВ «Фармдрайв» та спірний наказ № 467-к від 31.08.2020 про звільнення, що підтверджується матеріалами справи про банкрутство. При цьому, із наданих позивачем до матеріалів справи копій трудової книжки не вбачається, що запис про звільнення позивача здійснив керівник ТОВ «Акрил-Груп», та що за вказаним позивачем трекінгом відправлено саме трудову книжку.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволені позову з огляду на наступне.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (статті 49-2 КЗпП України).

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У той же час судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Акрил-Груп» (попереднє найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармдрайв») зареєстровано за адресою: 03142, м. Київ, б. Академіка Вернадського, 36 А з присвоєнням ідентифікаційного коду 40388243.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.10.2020 № 69 за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 40388243, 10.09.2020 зареєстровано, зокрема, зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого), у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармдрайв» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Акрил-Груп».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2021 відкрито провадження у справі №910/18319/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського,36 А, ідентифікаційний номер 40388243). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" в розмірі 5 246 415,94 грн. (4 498 818,17 грн. - основне зобов`язання, 747 597,77 грн. - штрафна санкція). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп".

Із моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043).

Згідно з частиною 14 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство; корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом; задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки у майні боржника у зв`язку з виходом із складу його учасників забороняється; рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзацами 1 - 4 частини 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

У той же час, із фактичних обставин справи слідує, що позивач прагне відновити своє право на працю в ТОВ "Акрил-Груп" (попереднє найменування ТОВ «Фармдрайв») шляхом поновлення на посаді, еквівалентній посаді, яку вона займала до звільнення 31.08.2020, із визнанням відповідного наказу про звільнення незаконним та скасування його.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують з положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Отже, зрештою ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивачем обґрунтовано зміст свого порушеного права незаконним звільненням із займаної посади касира торговельного залу Аптеки № 1 у ТОВ "Акрил-Груп" (попереднє найменування ТОВ «Фармдрайв») за наказом № 467-к від 31.08.2020, та обрано спосіб захисту порушеного права шляхом визнанням відповідного наказу про звільнення незаконним та скасування його, а також поновлення на посаді, еквівалентній посаді, яку вона займала до звільнення 31.08.2020.

Разом із цим, досліджуючи ефективність обраного позивачем способу захисту на практиці, а саме в умовах перебування ТОВ "Акрил-Груп" (попереднє найменування ТОВ «Фармдрайв») у процедурі банкрутства з 13.01.2021, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушені права позивача в такий спосіб не матимуть наслідком забезпечення їх поновлення.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір на відповідача не покладається.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.10.2022

Суддя Д.В. Мандичев