ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.2022м. СумиСправа № 920/505/22

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя»,

про стягнення 2624160 грн. 36 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Сіденко Л.В.

від відповідача: Ватула В.І.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 26.07.2022 звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 2624160 грн. 36 коп. заборгованості по договору розподілу природного газу від 01.01.2016 шляхом підписання заяви приєднання №09420Y93Ovap016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2489, а саме: 2285090 грн. 50 коп. основного боргу, 135582 грн. 04 коп. інфляційних збитків, 14211 грн. 38 коп. 3% річних, 189276 грн. 44 коп. пені.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено газ по Договору, відповідачем газ було прийнято, однак за нього не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Ухвалою суду від 27.07.2022 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29.08.2022.

Відповідно до ухвали суду від 29.08.2022 було закрите підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 28.09.2022.

13.09.2022 відповідачем до суду подано пояснення (вх. №4254/22), в яких він зазначає про те, що у період з 24.02.2022 по 31.07.2022 підприємство не працювало у зв`язку з військовою агресією з боку рф і відновило свою діяльність лише з 01.08.2022. У зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин відповідач вважає, що є підстави для звільнення ТОВ «Керамейя» від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором.

Від позивача 28.09.2022 надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №169), у яких просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у поясненнях та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 28.09.2022 оголошено перерву до 12.10.2022.

11.10.2022 відповідачем подано додаткові пояснення по справі (вх. №199 від 11.10.2022)

Від позивача 12.10.2022 надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 804000 грн 00 коп. (вх. №2540).

У судовому засіданні 12.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

01.01.2016 акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (позивач, оператор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (відповідач, споживач) уклали договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №09420Y93OVAP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2498 (далі - Договір).

Цей договір було укладено на невизначений строк (п. 12.1 Договору).

Взаємовідносини, що виникли між оператором та споживачем регулюються договором розподілу природного газу та Кодексом газорозподільних систем затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС).

Відповідно до предмету договору оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата вартості послуг оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 6.4 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг з розподілу природного газу підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг: №СУМ82004106 від 28.02.2022 на суму 761696 грн 83 коп.; №СУМ82005201 від 31.03.2022 на суму 761696 грн 82 коп.; №СУМ82007490 від 30.04.2022 на суму 761696 грн 83 коп.; №СУМ82009585 від 31.05.2022 на суму 761696 грн 83 коп.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної і повної оплати наданих послуг не здійснив, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість за послуги з розподілу природного газу.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо вимог про стягнення основного боргу.

Між сторонами виникли господарські відносини у сфері поставки електричної енергії, які регулюються нормами ЦК України, з урахуванням особливостей, які передбачені ст. 275-276 ГК України.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу неотримання послуг по Договору у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу,

оскільки об`єкт відповідача вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване шляхом перекриття та пломбування засувки/заглушки, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж.

Згідно з п.1 розділу II Кодексу ГРМ газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Позивачем розрахунок позовних вимог виконано в тексті позовної заяви (а.с. 6-7).

Станом на дату відкриття провадження у справі (27.07.2022) сума основного боргу, заявлена до стягнення становила 2285090 грн 50 коп.

Від позивача 12.10.2022 надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 804000 грн 00 коп. (вх. №2540), що підтверджується платіжними дорученнями №2110 від 02.08.2022 та №2210 від 31.08.2022, копії яких долучені до матеріалів справи разом з заявою (вх. №2540 від 12.10.2022).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Оскільки сума основного боргу в розмірі 804000 грн 00 коп. була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, тому провадження в частині стягнення 804000 грн 00 коп. основного боргу підлягає закриттю, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1481090 грн 50 коп. основного боргу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що в разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені виконано позивачем в тексті позовної заяви (а.с. 6-7).

Позивачем заявлено до стягнення 189276 грн 44 коп. пені за період з 11.03.2022 по 25.07.2022 р.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних збитків виконано в тексті позовної заяви (а.с. 6).

Позивачем заявлено до стягнення 135582 грн 04 коп. інфляційних збитків та 14211 грн 38 коп. 3% річних, нарахованих за період з 11.03.2022 по 25.07.2022 р.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в цій частині, посилаючись на п. 10.1. Договору, яким передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

У свою чергу, позивач зазначає, що відповідач повинен був підтвердити настання форс-мажорних обставин у кожному конкретному випадку, проте зробив це лише у вересні.

Зі змісту п. 10.3. Договору вбачається, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку (п. 10.4. Договору).

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені ст. 617 Цивільного кодексу України: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/2394/21 (постанова від 14 червня 2022) вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується і Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21.

Тому сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для звільнення всіх боржників від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив непереборної обставини на можливість виконання ним зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів.

З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачем 05.09.2022 було отримано Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №5900-22-0692 від 29.08.2022 (а.с. 83-85, 103), яким засвідчено факт настання форс-мажорних обставин щодо зобов`язань відповідача по Договору у термін з 24.02.2022 по 31.07.2022.

Зазначений сертифікат надіслано позивачу з супровідним листом №123 від 09.09.2022 (а.с. 104-106).

Таким чином, враховуючи те, що Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №5900-22-0692 від 29.08.2022 був наданий позивачу протягом 14 днів з дня його отримання, як це передбачено у п. 10.3. Договору суд доходить висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 135582 грн 04 коп. інфляційних збитків, 14211 грн. 38 коп. 3% річних та 189276 грн. 44 коп. пені задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено частково, витрати зі сплати судового збору в розмірі 34276 грн 36 коп. покладаються на відповідача; 5086 грн 05 коп. витрат зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 177, 181, 183, 185, 231, 234, 235, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» про стягнення 2624160 грн. 36 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, буд. 18, м. Суми, 40020, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (вул. Лебединська, 13, м. Суми, 40021, код ЄДРПОУ 03352 грн 50 коп. основного боргу, 34276 грн 36 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У частині стягнення 804000 грн 00 коп. основного боргу провадження у справі закрити.

4. У частині стягнення 135582 грн 04 коп. інфляційних збитків, 14211 грн. 38 коп. 3% річних, 189276 грн. 44 коп. пені - відмовити.

5. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 5086 грн 05 коп. покласти на позивача.

6. Видати позивачу - Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 17.10.2022.

Суддя О.Ю. Резніченко