ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/856/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України"

про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Любарець Марини Олегівни 4800,00 грн. заборгованост,і яка виникла внаслідок неповернення тари багаторазового використання за договором поставки №5791 від 03.03.2021р. ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Любарець Марини Олегівни 4800,00 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неповернення тари багаторазового використання за договором поставки №5791 від 03.03.2021р.

Частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до ч.1 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України" не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу та загальним принципам такої форми господарського судочинства як наказне провадження з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи підставу звернення до суду про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Любарець Марини Олегівни 4800,00 грн. вартості заставної тари, в якій був поставлений товар за видатковими накладними № МВУ-003325 від 24.01.2022 та № МВУ-007366 від 12.02.2022, заявник посилається на факт невиконання боржником приписів п. 4.5 договору поставки №5791 від 03.03.2021р., за умовами якого тара багаторазового використання, яка вказується у товарно-транспортній накладній підлягає поверненню шляхом 100% ретуру, або в інший узгоджений сторонами термін. У разі неповернення тари протягом 7 календарних днів з моменту отримання покупцем письмової на те вимоги від постачальника, покупець відшкодовує постачальнику 100% застаної вартості тари, яка не була повернута з урахуванням ПДВ.

Аналіз вищевказаного пункту вказує на те, що за договором у боржника виникло зобов`язання щодо поверненння тари багаторазового використання.

Несплата вартості тари багаторазового використання не є заборгованістю за договором №5791 від 03.03.2021р.

Зобов`язання щодо відшкодування вартості тари багаторазового використання виникає лише після невиконання вимоги заявника про її повернення, що вказує на ймовірність існування заперечень з боку боржника щодо отримання вимоги, щодо вартості заставної тари тощо.

Суд зазначає, що ні з умов договору, ні з видаткових накладних не вбачається факту погодження сторонами заставної вартості тари.

Пояснення від 22.09.2022 № 265-2, надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України" після пред`явлення вимоги про повернення тари від 03.03.2022, підтверджує той факт, що заставна вартість тари сторонами не узгоджена.

Оскільки стягнення заборгованості в порядку наказного провадження може бути здійснено виключно щодо безспірної заборгованості за письмовим договором, вимоги про стягнення вартості багаторазової тари не можуть бути розглянуті в наказному провадженні, а мають бути предметом розгляду в позовному провадженні

Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Любарець Марини Олегівни 4800,00 грн. заборгованості.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частин першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Любарець Марини Олегівни 4800,00 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неповернення тари багаторазового використання за договором поставки №5791 від 03.03.2021р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Сікорська Н.А.
Віддрук.

1- до справи

2- заявнику ( рек. з пов)

- додано до системи "Електронний суд"