ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Справа№ 910/10251/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 (повне рішення складено 19.11.2021)

у справі №910/10251/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Підприємство з іноземними інвестиціями "Віп-Рент"

про стягнення 45 271,11 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" суму коштів в розмірі 45 271,11грн та суму судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Рішення господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що:

- позивач виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» в розмірі 213750,00грн, що підтверджується копією платіжного доручення №794 від 16.01.2020;

- особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач;

- до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування №1063461, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для стягнення з відповідача, як роботодавця особи, з неправомірних дій якої сталася ДТП 18.04.2019, шкоди в розмірі 45 271,11грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- реальна вартість транспортного засобу «ПЕЖО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до дорожньо-транспортноп пригоди складала 223 978,89грн, тоді як в пошкодженому стані складала 55 500,00грн, зазначену суму реальної вартості транспортного засобу «ПЕЖО» учасниками справи оскаржено не було, а тому ПАТ «СК «Українська страхова група» вважає, що виконало повністю всі свої зобов`язання перед ПрАТ «Європейський страховий альянс» по події, яка трапилась 18.04.2019 за участю транспортного засобу «МІТСУБИШІ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «ПЕЖО», під керуванням водія ОСОБА_2 , шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог в розмiрi 168 478,89грн (223 978,89грн - 55 500,00грн), а тому рішення Господарського суду м.Кисва від 09.11.2021 підлягає скасуванню, а позовні вимоги ПРАТ «Свропейський страховий альянс» до ТОВ «РАЖТ СЕМЕНС-УКРЇНА» не підлягають задоволенню в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 до надходження матеріалів справи №910/10251/20 до Північного апеляційного господарського суду.

19 січня 2022 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10251/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20, призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання)

В провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В. перебувала справа № 910/10251/20 за Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/257/22 від 11.07.2022. у зв`язку з перебуванням головуючої судді (судді-доповідачу) Сітайло Л.Г. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у справі № 910/10251/20 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Витягом з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 11.07.2022 у справі № 910/10251/20 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 прийнято до свого провадження справу № 910/10251/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021.

03.02.2022 (згідно дати звернення до Укрпошти) Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулось до Північного господарського суду з відзивом на апеляційну скаргу, який обґрунтований тим, що:

- саме відповідач має сплатити на користь позивача 45 271,11грн, що складає різницю між завданою майновою шкодою та виплатою ПрАТ «СК «УСГ», з урахуванням спеціального закону (213 750,00грн (задана майнова шкода) - 168 478,89грн (виплата страхової компанії в порядку суброгації)).

- договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1063461 було укладено 29.10.2018, на дату укладення договору ринкова вартість застрахованого ТЗ на підставі наданих страхувальником документів складала 270 750грн, що і стало підставою для визначення розміру страхової суми, при цьому, у звіті визначено ринкову вартість застрахованого автомобіля станом на дату оцінку, тобто станом на 29.10.2019, звичайно, що за один рік ринкова вартість автомобіля впала, що і зумовило зниження ринкової вартості транспортного засобу «Пежо» на момент його оцінки.

12.02.2022 (згідно відтиску печатки Укрпошти) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до апеляційного суду з запереченнями на відзив, які обґрунтовані тим, що:

- згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку (вих. № 131/119 від 29.10.2019), складеного на замовлення позивача, ринкова вартість транспортного засобу «ПЕЖО», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 223 978,89грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ПЕЖО», державний реєстраційний № НОМЕР_1 складає 265 198,20 грн, тому, відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб «ПЕЖО вважається фізично знищеним, а згідно довідки спеціаліста про визначення ринкової вартості пошкодженого КТЗ (вих. № 131/19-1 від 04.11.2019, складеної на замовлення позивача, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «ПЕЖО» складає 55500,00грн. Тому, відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахунок суми страхового відшкодування має наступний вигляд: 223 978,89грн - 55 500,00грн = 168 478,89грн.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, судовою колегією встановлено.

29.10.2018 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс (страховик, позивач) та ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1063461 (договір страхування), відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 .

18.04.2019 на 15км + 300м по а/д Київ-Одеса в с. Гатне, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Пежо, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/6175/19 від 20.05.2019 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

18.04.2019 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію з транспортним засобом (ТЗ) №954/19 та заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №131/19 від 29.10.2019, складеного СПД Мукієвський Максим Миколайович, вартість відновлювального ремонту автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , становить 265 198, 20грн, а його ринкова вартість на момент ДТП складає 223 978, 89грн.

Як встановлено судом, відповідно до п. 7.10.2 договору страхування, укладеного між позивачем та ТОВ "Санофі-Авентіс Україна", розмір страхового відшкодування за ризиками КАСКО розраховується в межах лімітів відшкодування: при повній загибелі ТЗ як різниця між страховою сумою та вартістю залишків пошкодженого ТЗ. При цьому ТЗ залишається у страхувальника.

Згідно з довідкою спеціаліста про визначення ринкової вартості пошкодженого КТЗ №131/19-1 від 04.11.2019, складеною СПД Мукієвський Максим Миколайович, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , станом на 04.11.2019 становить 55 500, 00 грн.

Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту №954/19/50/ТР25/00/2, страхова сума у відповідності до умов договору страхування складає 270 750,00грн, франшиза складає 1 500, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивачем було складено страховий акт 954/19/50/ТР25/00/2 від 06.12.2019, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 213750,00грн=(270750, 00грн - 55500,00грн - 1 500, 00грн).

Позивач виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" в розмірі 213750,00грн, що підтверджується копією платіжного доручення №794 від 16.01.2020.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у третьої особи-1 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6512760 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00грн. та франшизою 0,00грн.

Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

У зв`язку з чим, позивачем було направлено третій особі-1 заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) №192/8 від 21.01.2020 в розмірі 100 000, 00 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, що після отримання вищевказаної заяви, третя особа-1 повідомила, що крім полісу серії №АМ/6512760, ПП "ВІП-Рент" було укладено й договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018 з ПрАТ "СК "УСГ".

Також, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна", 21.01.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) з вимогою про відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ "СК "УСГ" в розмірі 113 750,00грн.

12.02.2020 позивачем було отримано від третьої особи-1 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №41762, згідно з якої зобов`язання ПрАТ "СК "УСГ" перед позивачем у розмірі 168 478,89грн по події, яка відбулася 18.04.2019, з вини водія автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 та цивільно-правова відповідальність якого застрахована третьою особою-1 відповідно до полісу №АМ/6512760, є припиненими згідно з ч. 1 ст. 601 ЦК України.

17.02.2020 позивач отримав від адвоката Туголукова О.Є., який діє в інтересах відповідача, лист щодо заяви про виплату страхового відшкодування у сумі 113750,00грн. В даному листі зазначається, що відповідач користувався автомобілем Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору фінансового лізингу від 29.05.2015, укладеного між Підприємством з іноземними інвестиціями "Віп-Рент" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна". Також вказано про те, що між третьою особою-2 та третьою особою-1 укладено генеральний договір №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018 про додаткову цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів, а тому для отримання відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності у розмірі 113750,00грн, позивачу необхідно звернутись до ПрАТ "СК "Українська страхова група".

Як вже було зазначено, вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 , встановлена у судовому порядку.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З урахуванням викладеного, 28.02.2020 позивач направив відповідачу лист до заяви про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №693/8 про здійснення відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ "СК "УСГ" в розмірі 45271,11грн, оскільки ОСОБА_1 під час ДТП 18.04.2019 керував службовим автомобілем. Також позивач просив відповідача надати документи, що встановлюють факт працевлаштування ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" (копію наказу про призначення на посаду) та копію генерального договору про додаткову цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018.

Проте відповідач не отримав вищевказаного листа на пошті, що підтверджується копією конверту та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як встановлено судом, позивачем було отримано листа від третьої особи-2 №149-01 від 28.05.2020 в якому зазначено, що станом на дату ДТП 18.04.2019 автомобіль Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 перебував у фінансовому лізингу у відповідач. Також в листі повідомляється про те, що автомобіль Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований третьою особою-1 на підставі договорів: 1) генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS; 2)договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №23-0199-0013.

Таким чином, оскільки відповідач не здійснив виплату відшкодування на користь позивача, останній звернувся до суду вказаним позовом та просить стягнути 45271,11грн.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 426/16825/16-ц від 05.12.2018.

Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (стаття 1191 ЦК України).

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд зазначає, що страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Як встановлено судом, на дату скоєння ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується наданими відповідачем на вимогу ухвали суду копією трудового договору від 15.03.2019, копією додатку№1 до трудового договору від 18.03.2020 та копією наказу (розпорядження) №6-к/тр про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.03.2019.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 неправомірно заволодів транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідач також не спростував тих обставин, що ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero Sport", д.н.з. НОМЕР_3 під час виконання своїх трудових обов`язків, і що саме відповідач має нести відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Пежо», державний номер НОМЕР_1 , збитки, в даному випадку, є відповідач.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування №1063461, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля «Пежо», державний номер НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для стягнення з відповідача як роботодавця особи, з неправомірних дій якої сталася ДТП 18.04.2019, шкоди в розмірі 45 271,11грн.

Доводи апелянта стосовно того, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахунок суми страхового відшкодування має наступний вигляд: 223 978,89грн - 55 500,00грн = 168 478,89грн, а тому зобов`язання вважаються погашеними повністю, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.5.6 Генерального договору № 28 0199-2700/18-AVIS "по страхуванню ДЦВ страховому відшкодуванню підлягають: рiзниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, здійсненим згідно якого страхувальник страховиком, якщо є відповідне рішення суду, зобов`язаний відшкодувати зазначену різницю потерпілому".

Даний пункт договору передбачає, що у випадку ухвалення рішення суду щодо стягнення зі страхувальника (особи, вiдповiдальноп за збитки) рiзницi між фактичним розміром шкоди та виплатою страховика, така виплата підлягає відшкодуванню страховиком (ПРАТ "СК "УСГ").

При цьому, оскільки, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, з урахуванням умов договору страхування, укладеного між позивачем та страхувальником, у розмірі 213 750грн, а відповідачем відшкодовано лише 168 478, 89грн.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст.74 ГПК України. Згідно зі ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 не підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/10251/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/10251/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран