ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. Справа№ 910/3091/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коротун О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022

у справі №910/3091/22 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 25 661,36 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 904 грн 60 коп. В іншій частині заяви про розподіл судових витрат відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд врахувавши обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, однотипність позовів, а також, прийнявши клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зазначив, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності, становить надмірний тягар для відповідача та зменшив витрати на професійну правничу допомогу адвоката до розміру 5 904,602 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 у частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. У решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, однак відповідачем не надано обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з достатніми доказами на спростування розміру понесених витрат, як і не вказано підстав або мотивів для їх зменшення.

Скаржник стверджує, що суд безпідставно зменшив розмір заявлених до відшкодування та належно підтверджених витрат на послуги адвоката .

Апелянт наголошує, що розмір витрат позивача на правничу допомогу у сумі 10 500 грн відповідає критерію реальності та розумності їхнього розміру, є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.07.2022 у справі № 910/3091/22 без змін.

Відповідач у відзиві зазначив, що суд першої інстанції правомірно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 904,60 грн., з огляду на те, що визначений позивачем розмір вказаних витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності, співмірності та реальності адвокатських витрат. Також вказує, що 15.07.2022 на адресу суду та на адресу ТОВ «Грейнсвард» відповідачем було направлено копію заперечення на клопотання позивач про розподіл судових витрат №НЮ-1/1970, в якому містяться клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та відповідні обґрунтування. Тому, на думку відповідача, безпідставним є застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, наведених у апеляційній скарзі позивача, в яких зазначалось, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду були відсутні правові підстави для зменшення заявлених витрат, які належно підтверджені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів на адресу відповідача листом з описом вкладеного.

08.08.2022 апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якого додано докази направлення копії апеляційної скарги сторонам по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 та призначено у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2022, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 25 661,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.07.2022 р. у справі № 910/3091/22 позов задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" штраф в розмірі 25 253,52 грн та судовий збір у розмірі 2 441,55 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У вищезазначеному рішенні зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу судом наразі не вирішується з огляду на клопотання позивача, яке міститься в позовній заяві, що докази понесення останніх у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

18.07.2020 до канцелярії суду (направлено поштою 12.07.2022) від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат з додатками.

19.07.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшло заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, в якому відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 500,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 904 грн 60 коп. В іншій частині заяви про розподіл судових витрат відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд врахувавши обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, однотипність позовів, а також прийнявши клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зазначив, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та спів розмірності, становить надмірний тягар для відповідача та зменшив витрати на професійну правничу допомогу адвоката до розміру 5 904,60 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 5 904,60 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021; акт №17-01/63 виконаних робіт (наданих послуг) від 11.01.2022 на суму 7000,00 грн; акт №17-01/93 виконаних робіт (наданих послуг) від 17.06.2022 на суму 3 500,00 грн; рахунки на оплату №17-01/63 від 11.01.2022 та №17-01/93 від 17.06.2022; платіжні доручення №6659 від 11.01.2022 на суму 7000,00 грн та №6781 від 17.06.2022 на суму 3500,00 грн.

Так, 04.012021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (клієнт) і адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" в особі партнера Накоп`юка Ярослава Володимировича укладено договір про надання правової допомоги №17-01.

Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що вартість послуг, наданих адвокатом, складає 1 000,00 грн. за одну годину роботи.

За результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт (наданих послуг), розмір гонорару в якому розраховується шляхом множення кількості затрачених годин наданої правової допомоги на вартість години-роботи, визначеної пунктом 4.3 договору (п. 4.4 договору).

На виконання договору сторони підписали акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/63 від 11.01.2022 на суму 7000,00 грн, акт виконаних робі (наданих послуг) №17-01/93 від 17.06.2022 на суму 3 500,00 грн.

У детальному описі послуг наданих адвокатом від 11.01.2022 зазначено: 1) правовий аналіз залізничних накладних у кількості 46 шт - 80 хв; 2) підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики - 50 хв; 3) здійснення розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу - 160 хв; 4) складання позовної заяви про стягнення з АТ «Укрзалізниця» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 25 661,36 грн - 130 хв, всього 420 хв, що згідно з п.1 договору складає 7000 грн.

У детальному описі послуг наданих адвокатом від 17.06.2022 зазначено: 1) правовий аналіз відзиву АТ «Укрзалізниця» на позовну заяву та доданих документів у справі № 910/3091/22 - 50 хв; 2) складання відповіді на відзив АТ «Укрзалізниця», аналіз судової практики - 150 хв; 3) правовий аналіз заперечення АТ «Укрзалізниця» на відповідь на відзив у справі № 910/309/22 - 100 хв, всього 210хв, що згідно з п.1 договору складає 3 500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" у запереченні на клопотання про розподіл судових витрат просило зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із фактично наданими послугами. Також, відповідач вказав, що на адресу залізниці надійшло багато однотипних позовних заяв ТОВ "Грейнсвард", які підготовлені представником позивача Накоп`юком Ярославом Володимировичем та ідентичні за змістом.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Так, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що справа сторін не є складною та не містить велику кількість документів, які необхідно було б вивчити при здійсненні підготовчої роботи. Крім того, колегія суддів вказує, що справа є малозначною та потребує лише наявності базових знань у сфері цивільного та господарського законодавства України, а відтак, вивчення судової практики у даній категорії спору не є необхідним.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідує, що у період з 01.01.2020 було ухвалено більше 50 судових рішень за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, у кожній з яких позивачем було заявлено до стягнення і витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом - Накоп`юком Ярославом Володимировичем.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач у цій справі не потребував консультації щодо порядку стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, оскільки такий порядок, вочевидь, є йому відомий, а адвокат при наданні юридичних послуг у цій справі не потребував багато часу для підготовчої роботи для складення позовної заяви, зокрема аналізу законодавства та судової практики, а також для складання позовної заяви.

Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Відтак, суд першої інстанції, приймаючи клопотання відповідача, дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та частково задовольнив вимоги позивача щодо стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 5 904,60 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гейнсвард» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі №910/3091/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

Матеріали справи №910/3091/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Коротун