ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.10.2022 Справа № 914/1974/17

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши

матеріали заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 914/1974/17

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

про стягнення 506606082,44 грн.,

представники

заявника: Вук У.І.

позивача: Абісов А.В.,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 914/1974/17.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.09.2022р. заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 914/1974/17 прийнято до розгляду, розгляд заяви в судовому засіданні призначено на 03.10.2022р. о 14.00 год. Крім того, суд постановив відмовити в задоволенні клопотання про зупинення виконання виконавчих документів до виконання до моменту розгляду заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню по суті у справі №914/1974/17.

30.08.2022р. на електронну адресу суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшло письмове заперечення, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20168/22.

27.09.2022р. на електронну адресу суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшло письмове заперечення, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№19892/22.

03.10.2022р. на адресу суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надійшло додаткове письмове пояснення щодо поданої заяви про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 914/1974/17, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20309/22.

Розглянувши матеріали заяви про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню, заслухавши представників учасників справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення, як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статтею 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Відтак, дослідженню в даному випадку підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав для визнання виконавчих документів такими, що не підлягать виконанню.

В поданій заяві Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» зазначено, що заборгованість по справі №914/1974/17 підлягає врегулюванню в порядку, передбаченому нормами Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (надалі - Закон №1639) і одночасно зазначено, що Товариство знаходиться на стадії включення в Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

29.08.2021р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-IX від 14.07.2021 р.

Так, учасниками процедури врегулювання заборгованості, згідно із Законом №1639 є підприємства та організації, зокрема: постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем, особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019р. включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01.01.2020р., НАК «Нафтогаз України», розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Дія Закону №1639 поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК «Нафтогаз України» природний газ, послуги з його розподілу і транспортування.

Згідно ст. 3 Закону №1639 ІХ, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Рішення про включення або про відмову у включенні до Реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті. (п. 1, ч. 4 п. 2 ст. 3 Закону №1639 ІХ).

Так, заявник у заяві зазначив, що знаходиться на стадії включення в Реєстр. Одночасно, заявник стверджує, що факт включення суб`єкта ринку природного газу до відповідного Реєстру не є безумовною та необхідною підставою для того, щоб на нього поширювалась дія Закону №1639 ІХ.

Разом з тим, заявником (боржником) не надано доказів ані проведення взаєморозрахунків, ані укладення договору про реструктуризацію, як це встановлено ст.ст. 4,5 Закону №1639 ІХ.

Реструктуризація заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється після проведення розрахунків, передбачених статтею 4 цього Закону, шляхом розстрочення на три календарних місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. (ч. 2 ст. 5 Закону №1639 ІХ).

Кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. (ч. 7 ст. 5 Закону №1639 ІХ).

Доказів укладення такого договору заявником не надано.

Крім того, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №640/31819/21 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якій, зокрема, однією із вимог позивача є зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, включити Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Суд констатує, що станом на час розгляду заяви АТ «Львівгаз» не включено до відповідного Реєстру, будь-яке врегулювання заборгованості згідно Закону №1639 відносно боржника в даному випадку не проводилось, договір про реструктуризацію заборгованості не укладався.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що існують причини для визнання наказів у даній справі такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню, у справі № 914/1974/17 слід відмовити.

Крім того, предметом дослідження суду в межах заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, не було набуття коштів АТ «НАК «Нафтогаз України», про отримання котрих зазначено у фінансовому звіті, тому клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про винесення окремої ухвали щодо посадових осіб АТ «НАК «Нафтогаз України» не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 914/1974/17- відмовити повністю.

2. Відмовити у задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали щодо посадових осіб Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» і направлення в правоохоронні органи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2022 р.

Суддя Король М.Р.