УХВАЛА

м. Київ

14.10.2022Справа № 910/10598/22
Суддя Господарського суду міста Києва Сташків Р.Б. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАННА ГРУП" про забезпечення позову у межах справи №910/10598/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАННА ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРОМАКС"

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення 253981,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАННА ГРУП" (далі - позивач) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРОМАКС" (далі - відповідач) грошових коштів у сумі 199040,01 грн - основного боргу та 54941,20 грн - процентів за користування чужими грошовими коштами на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України, а всього 253981,21 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач перерахував відповідачу грошові кошти на загальну суму 199040,01 грн за нікчемним договором оренди №01102021 від 01.10.2021 підписаним між сторонами, а відповідач не повернув зазначені кошти.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКРОМАКС» в сумі 253981,21 грн, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках відповідача, які будуть виявлені державним (приватним) виконавцем в процесі виконання ухвали, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАКРОМАКС», а також на всіх інших рахунках в банківських та фінансових установах.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди №01102021 від 01.10.2021, на виконання якого позивачем було перераховано відповідачу 199040,01 грн за орендні послуги. Позивач зазначає, що відповідний договір є нікчемним з моменту його вчинення на підставі ст. 220 ЦК України, а отже в такому випадку настає двостороння реституція і відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримані за нікчемним договором грошові кошти.

Позивач стверджує, що відповідач з 01.10.2021 не виконує свого обов`язку із повернення грошових коштів отриманих від позивача за договором оренди №01102021 від 01.10.2021, на звернення у телефонному режимі щодо повернення коштів не відповідає.

Позивач вважає, що поведінка TOB «МАКРОМАКС», яка полягає в несплаті коштів в сумі 199040,01 грн є неправомірною і такою, що порушує права позивача, внаслідок чого він позбавляється того на що розраховував при укладенні і виконанні договору оренди № 01102021 від 01.10.2021.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, останнім упродовж жовтня, грудня 2021 року та січня 2022 року було перераховано відповідачу загалом суму 199040,01 грн, однак позивач вказує на невиконання відповідачем свого обов`язку з повернення коштів у вказаній сумі саме з дня укладення Договору, який позивач вважає недійсним, 01.10.2021. Крім того позивач також просить суд накласти арешт на суму нарахованої ним пені за неповернення коштів.

Проте, з наданих доказів не вбачається, щоб заявник звертався до відповідача з відповідною вимогою про повернення вказаної суми коштів, а останній вчинив би якісь дії щодо ухилення від повернення цих коштів.

Надані ж заявником докази на підтвердження наявності у відповідача нерухомого майна жодним чином не підтверджують факт ухилення останнього від повернення коштів позивачу.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання у подальшому майбутнього рішення у даній справі, без доказування не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Натомість, заявником не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МАННА ГРУП" про забезпечення позову у межах справи №910/10598/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 14.10.2022.

Суддя Р.Б. Сташків