РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Чернігів справа № 927/353/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» 14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68 (ІНФОРМАЦІЯ_1) ()
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ»
14033, м. Чернігів, проспект Миру, 283 14000, м. Чернігів, проспект Миру, 28, кв. 203 (адреса для листування (адреса представника - адвоката Кулініч Катерини Валеріївни)) (ІНФОРМАЦІЯ_2)
про стягнення 520 353 грн. 01 коп.

за участі представників сторін:

від позивача: Полях І.С. - адвокат, дов. від 02.12.2021 № 007.1Др-130-1221

від відповідача: Кулініч К.В. - адвокат (ордер серії СВ № 1029521 від 18.07.2022)

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні з 08.09.2022 по 29.09.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 29.09.2022, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» про стягнення 426 204,19 грн. заборгованості по оплаті послуг з розподілу природного газу, наданих у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 згідно договору розподілу природного газу, до умов якого відповідач приєднався шляхом підписання 01.01.2016 заяви-приєднання № 09420ZAPEJAPО66, 52 929,62 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 4 553,96 грн. трьох процентів річних з простроченої суми та 36 665,24 грн. пені за невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.06.2022:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 26 липня 2022 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

19.07.2022, у встановлений судом процесуальний строк, відповідачем до Господарського суду Чернігівської області поданий відзив від 18.07.2022 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що товариство вважає доводи позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що послуги позивачем не надавались, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» за договором № ЧГ/18/2020 від 23.06.2020 станом на період з 01.01.2022 по 12.07.2022. На думку відповідача, це свідчить про відсутність факту постачання позивачем товариству газу, що не узгоджується із суттю договору поставки, передбаченою ст. 714 Цивільного кодексу України.

Також відповідач заперечує факт направлення позивачем рахунку на оплату № 61030127 від 17.12.2021, оскільки відсутні відповідні докази такого направлення/вручення, що суперечить приписам п. 7 гл. 6 р. VI Кодексу газорозподільних систем.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем не подано належних доказів направлення акту № ЧНЯ82000747 від 31.01.2022 на підтвердження факту надання відповідних послуг. При цьому, товариство вказує, що єдиний раз коли позивачем був направлений такий акт, суперечить строкам такого відправлення, передбаченим абз. 2 п. 10 гл. 6 р. VI Кодексу газорозподільних систем.

До того ж, відповідач вказує, що він звертався до позивача з проханням (лист від 01.02.2022 № 1) припинити з 01.02.2022 дію Договору розподілу природного газу № 09420ZAPEJAPО66 від 01.06.2016 у зв`язку з припиненням роботи товариства.

В подальшому листом від 18.02.2022 № 04/1 відповідач повідомив позивача про те, що в строк до 30.04.2022 розрахується в повному обсязі, погасивши заборгованість в сумі 426 204,19 грн. Однак, як зазначає відповідач, внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, в т.ч. і на територію Чернігівської області, де активна фаза бойових дій тривала до початку квітня 2022 року, підприємство було вщент знищено, а тому не мало можливості відновити свою роботу та погасити заборгованість в сумі 426 214,19 грн. до 30 квітня 2022 року; дану обставину відповідач вважає форс-мажорною і в силу приписів п. 18 р. «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 цього кодексу.

В підготовчому засіданні 26.07.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 11.08.2022; встановлено процесуальні строки для подання: позивачем відповіді на відзив - до 29.07.2022 включно, для подання відповідачем заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

28.07.2022, у встановлений судом процесуальний строк, позивачем до Господарського суду Чернігівської області подана відповідь від 26.07.2022 № 140007.1-Ск-4682-0722 на відзив, зі змісту якої вбачається, що товариство вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що не спростовують заявлених позовних вимог.

Так, зокрема позивач не погоджується з думкою відповідача стосовно відсутності фактичного споживання природного газу у січні 2022 року, а відтак і обов`язку по оплаті послуг за договором розподілу природного газу, оскільки в даному випадку об`єкт вважався приєднаним до газорозподільної системи і для початку фактичного споживання природного газу не було будь-яких перешкод.

Щодо зауважень відповідача стосовно відсутності у претензії розрахунку суми заборгованості, позивач вказує, що відповідаючи на таку претензію та повідомляючи про намір розрахуватися в повному обсязі до 30.04.2022, товариство не висловило жодних заперечень та зауважень щодо визначеної суми боргу, відсутності двох примірників акту приймання-передачі природного газу та рахунку на оплату. При цьому, місячний обсяг замовленої потужності був повідомлений та погоджений відповідачем в акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2021, що виключало необхідність надання детальних роз`яснень.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини позивачем до уваги не беруться, оскільки всупереч умовам договору розподілу природного газу № 09420ZAPEJAPО66 від 01.06.2016 (п. 10.3) відповідач жодним чином не повідомляв позивача про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань у зв`язку з введенням воєнного стану; подані відповідачем акт № ЧЛ-115 від 27.05.2022 та довідка про визнання потерпілим у кримінальному провадженні не можуть свідчити про відсутність можливості погасити заборгованість.

Також позивач не погоджується з думкою відповідача щодо можливого застосування в даному випадку приписів п. 18 р. «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України, оскільки останні регулюють відносини, що виникли на підставі договору, за умовами якого банк або інший кредитодавець надав позичальнику кредит (позику); натомість спірні правовідносини, що є предметом даного спору, виникли між сторонами (Оператором ГРМ та Споживачем) на підставі договору розподілу природного газу.

03.08.2022, у встановлений судом процесуальний строк, на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 02.08.2022, якими відповідач підтримав свою думку, викладену у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.08.2022:

продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів;

закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 08 вересня 2022 року.

В судовому засіданні 08.09.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 29.09.2022.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 24.11.1994, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 000322.

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 Статуту Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», затвердженого Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЧЕРНІГІВГАЗ» (протокол Загальних зборів акціонерів ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» № 1 від 29.03.2019), Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЧЕРНІГІВГАЗ» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства».

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (надалі - Товариство) є юридичною особою (господарським товариством) приватного права за законодавством України, створене та діє відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», а також інших нормативно-правових України. Товариство створене на підставі наказу Державного комітету по нафті і газу від 09 березня 1994 р. № 78 шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» у Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на підставі Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року № 210/93. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» перейменовано у Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз».

Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз».

Товариство є приватним акціонерним товариством.

Товариство є юридичною особою, яке створене відповідно до чинного законодавства України без обмеження строку діяльності, має найменування, самостійний баланс, круглу печатку та штампи зі своїм найменуванням, фірмові бланки, має знаки для товарів та послуг, промислові зразки та інші об`єкти інтелектуальної власності Товариства, має право відкривати (закривати) поточні, валютні, депозитні та інші рахунки в банківських установах. А також складає зведену консолідовану звітність, включаючи баланси по всіх структурних підрозділах Товариства відповідно до вимог законодавства України.

Товариство має право від свого імені вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, набувати майнові і особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем.

Згідно постанови від 19.06.2017 № 807 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» видано Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «ЧЕРНІГІВГАЗ» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Чернігів та Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЧЕРНІГІВГАЗ».

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 07.09.2007, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 006046.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем, який розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно п. 4 глави 1 «Визначення основних термінів та понять» розділу І «Загальні положення» Кодексу газорозподільних систем:

договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;

заява-приєднання - складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта;

Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

попередня оплата - повна оплата за зобов`язаннями до початку розрахункового періоду;

розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом ГТС на ринку природного газу, щодо якої (якого) визначаються прогнози відборів/споживання природного газу та фактичне споживання природного газу по споживачу і здійснюються відповідні розрахунки між споживачем та Оператором ГРМ;

споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначені Законом України «Про ринок природного газу».

У відповідності зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27829, «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі - Договір), до умов якого відповідач (Споживач) приєднався шляхом підписання 01.01.2016 Заяви-приєднання № 09420ZAPEJAPО66; персоніфіковані дані Споживача за договором, зокрема персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу: 56XO0000ZAPEJ001.

За умовами Договору (п. 1.1-1.4, 2.1, 6.1, 6.3, 6.4, 6.6, 6.8, 7.2, 7.4, 12.1), він є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

EIC-код - персональний код ідентифікації Споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку природного газу (за необхідності), присвоєний Оператором ГРМ в установленому порядку, який обліковується Оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС).

Заява-приєднання - письмова заява-приєднання Споживача до умов цього Договору, складена відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, що містить персоніфіковані дані щодо Споживача та його об`єкта та є невід`ємною частиною цього Договору.

Персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача та його об`єкта (назва, П.І.Б., EIC-код, перелік вузла(ів) обліку та відповідні дані вузла обліку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення взаєморозрахунків та визначення об`єму споживання природного газу.

Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язався надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Оператор ГРМ має право, зокрема отримувати від Споживача оплату за цим Договором.

Споживач зобов`язався, зокрема здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, передбачені цим Договором.

Цей Договір укладається на невизначений строк.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наведене вище свідчить про те, що 01.01.2016 між Споживачем (відповідачем) та Оператором ГРМ (позивачем) був укладений Договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, враховуючи неподання відповідачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на період з 01.10.2021 по 30.09.2022, визначення величини річної потужності здійснювалось на підставі даних фактичного обсягу споживання об`єктом відповідача природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року.

Річну замовлену потужність та місячну замовлену потужність було погоджено сторонами в акті приймання-передачі природного газу № ЧН0005013 від 30.09.2021.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу у період з 01.10.2020 по 30.09.2021 відповідачем фактично спожито 2 450 032,31 метрів кубічних природного газу; як наслідок - 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача становить 204 169,36 метрів кубічних.

При цьому, слід вказати, що вищезгадані акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками без жодних претензій та зауважень з боку відповідача.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2021 № 2777 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» установлено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,76 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Отже, з урахуванням ПДВ розмір відповідного тарифу становить 2,112 грн.; як наслідок - вартість послуг з розподілу природного газу за січень 2022 року становить 431 205,68 грн., а враховуючи переплату в сумі 5 001,49 грн., що існувала станом на 01.01.2022, - 426 204,19 грн.

На оплату наданих послуг з розподілу природного газу позивачем був сформований рахунок на оплату № 61030127 від 17.12.2021 на суму 431 205,68 грн., який 20.12.2021 був направлений на адресу відповідача та отриманий останнім 22.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 478.

Як вже було вказано вище, умовами Договору передбачено (6.8), оплата вартості послуг з розподілу природного газу здійснюється на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка; остаточний розрахунок - до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Отже, за послуги з розподілу природного газу, надані в січні 2022 року, відповідач мав розрахуватися з позивачем до 31.12.2021 включно або ж провести остаточний розрахунок до 10.02.2022 включно, однак відповідні розрахунки вчинені не були.

За змістом п. 10 гл. 6 «Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу» розділу VI «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» Кодексу газорозподільних систем, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Як свідчать матеріали справи, позивачем був сформований акт № ЧНЯ82000747 від 31.01.2022 наданих послуг на суму 431 205,68 грн., який за повідомленням Оператора ГРМ своєчасно був направлений на адресу відповідача простою кореспонденцією.

В подальшому позивач звертався до відповідача з вимогою (від 11.02.2022 № 14003.2-Сл-2236-0222) погасити заборгованість по оплаті наданих послуг з розподілу природного газу в сумі 426 204,19 грн. в семиденний термін з дня отримання даної вимоги; одночасно відповідачеві були надіслані рахунок на оплату № 61030127 від 17.12.2021 та акт № ЧНЯ82000747 наданих послуг від 31.01.2022.

Дана вимога отримана відповідачем 14.02.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 375.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язався в строк до 30.04.2022 в повному обсязі розрахуватися з позивачем (лист від 18.02.2022 № 04/1), однак на день вирішення даного спору, доказів погашення відповідачем заборгованості по оплаті послуг з розподілу природного газу, наданих позивачем в січні 2022 року, подано не було.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом надання в січні 2022 року послуг з розподілу природного газу.

Відповідач зобов`язання щодо оплати наданих в січні 2022 року послуг з розподілу природного газу не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 426 204,19 грн.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання по оплаті наданих в січні 2022 року послуг з розподілу природного газу, з нього підлягає стягненню 52 929,62 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції (за період з 11.02.2022 по 31.05.2022), а також 4 553,96 грн. трьох процентів річних від простроченої суми (за період з 11.02.2022 по 20.06.2022).

Відповідно до умов Договору (п. 8.1, 8.2), за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі умов Договору (п. 8.2), позивач, за невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті наданих в січні 2022 року послуг з розподілу природного газу, нарахував пеню в сумі 36 665,24 грн. за період з 11.02.2022 по 20.06.2022.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих в січні 2022 року послуг з розподілу природного газу, а тому з нього підлягає стягненню пеня в сумі 36 665,24 грн.

При цьому слід вказати, що під час вирішення даного спору жодних заперечень та зауважень щодо здійснених позивачем нарахувань відповідачем висловлено не було, власного контррозрахунку товариством до суду також не подано.

Оскільки відповідач своєчасно з позивачем не розрахувався, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне:

статтями 2, 13, 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основною засадою (принципом) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як вже було вказано відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти заявлених позовних вимог зазначає, що насправді послуги з розподілу природного газу позивачем надані не були, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2022 по 12.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» за договором № ЧГ/18/2020 від 23.06.2020.

До початку судового засідання 29.09.2022 відповідачем на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надіслано клопотання від 28.09.2022 про долучення доказів, додатком до якого є укладений 23.06.2020 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» договір № ЧГ/18/2020 постачання природного газу.

За змістом ст. 80, 118, 119 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки відповідні докази подані відповідачем після закінчення встановленого законом процесуального строку на їх подання, вони залишаються судом без розгляду. При цьому, суд враховує, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом на подання доказів, відповідачем подано не було.

Отже, доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» є постачальником природного газу, відповідачем подано не було, а тому відповідні доводи останнього судом відхиляються за їх недоведеністю.

Також стосовно даних заперечень суд зазначає наступне:

положеннями Кодексу газорозподільних систем визначено, що оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Положеннями гл. 1 р. І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (абз. 3 п. 5 гл. 3 р. І Кодексу газорозподільних систем).

Враховуючи викладені положення законодавства, послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Відповідно до п. 9 гл. 6 р. VI Кодексу газорозподільних систем, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором, розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання.

Згідно п. І р. II Кодексу газорозподільних систем газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

За приписами п. 6 гл. 3 р. І Кодексу газорозподільних систем на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

Як свідчить зміст п. 2.2. Договору, обов`язковою умовою надання споживачу послуг з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ, згідно положень Кодексу ГРМ, це фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом.

Оператор газорозподільної системи, яким є позивач, забезпечував не лише фізичне транспортування газу до відповідача, а і комплекс інших дій, котрі полягають в забезпеченні споживача (відповідача) доступом до газорозподільної системи, належної потужності системи на підставі укладеного між оператором ГРМ та споживачем договору.

Відповідні висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20.

Також слід враховувати, що договір розподілу природного газу є не тільки договором про надання послуг, а ще є і договором приєднання. Таким чином, за умови відсутності фактично газоспоживання об`єкт споживача не втратив статус підключеного до ГРМ, оскільки у такому випадку не відбувається фізичного роз`єднання обладнання споживача з газорозподільною системою, і споживач мав можливість у будь-який момент поновити отримання газу.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи відповідача щодо не направлення відповідачем рахунку на оплату № 61030127 від 17.12.2021 та акту № ЧНЯ82000747 наданих послуг від 31.01.2022 спростовуються наявними в матеріалах справи фіскальними чеками, списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, описом вкладення у цінний лист та повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, як вже було вказано вище, за умовами Договору (п. 6.6) відповідач як Споживач, який не є побутовим, здійснює оплату вартості послуг з розподілу природного газу на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ; остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Оскільки розрахунковим періодом в даному випадку є січень 2022 року, то попередня оплата мала бути внесена відповідачем до 31.12.2021 включно, а остаточний розрахунок - до 10.02.2022 включно.

Проте, в будь-якому випадку, підписавши Договір, відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного та в повному обсязі внесення оплати за надані в січні 2022 року послуги з розподілу природного газу; крім того, повідомляючи позивача про намір розрахуватися з ним в строк до 30.04.2022, відповідач усвідомлював факт існування заборгованості та обов`язку по сплаті відповідної суми.

Посилання відповідача на звернення до позивача з листом про припинення Договору через скрутний фінансовий стан судом до уваги не береться, оскільки товариство просило припинити дію останнього з 01.02.2022, натомість предметом даного спору є стягнення заборгованості по оплаті послуг, наданих в січні 2022 року, і в будь-якому випадку відповідна сума мала бути сплачена товариством.

Щодо посилання відповідача на існування форс-мажорних обставин, що унеможливили своєчасний розрахунок з позивачем, суд зазначає наступне:

відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина перша статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В статті 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5) (нова редакція), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Відповідні висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 922/854/21.

Умовами Договору (п. 10.1-10.4) передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначений Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

За змістом ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в останнє - Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Отже, в силу приписів ч. 2 ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), засвідчення якої за погодженням сторін Договору здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Як вже було вказано вище, згідно Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (ст. 14, 141) наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видачі сертифіката.

Згідно п. 3.1, 3.3, 6.12 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України 15.07.2014 № 40(3) (надалі - Регламент), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Дія таких обставин може бути викликана, зокрема непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго), дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дія суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо).

Сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

На підтвердження факту існування форс-мажорних обставин, що, на думку відповідача, позбавили його можливості належним чином виконати взяті на себе договірні зобов`язання, товариством надана належним чином засвідчена копія Акту № ЧК-115 від 27.05.2022 первинного фіксування, за допомогою візуального огляду, стану нежитлових будівель, (нежитлових приміщень), знищених, (зруйнованих) чи пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації (бойових дій), дослідивши який суд дійшов висновку, що останній за своїм змістом не відповідає вищенаведеним вимогам, встановленим Регламентом для сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); як наслідок - такий акт не може бути належним доказом засвідчення наявності форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), через існування яких відповідач не міг вчасно та в повному обсязі виконати зобов`язання.

Крім того, відповідачем не виконаний передбачений умовами Договору (п. 10.3) обов`язок негайного повідомлення іншої сторони про форс-мажорні обставини.

При цьому, суд в черговий раз звертає увагу відповідача на те, що воєнний стан в Україні (як форс-мажорна обставина (обставина непереборної сили)) введений в України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, натомість обов`язок по виконанню взятих на себе договірних зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу природного газу виник у товариства в грудні 2021 року, а остаточний розрахунок мав бути здійснений до 10.02.2022 включно.

До того ж, не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Також суд не погоджується з доводами відповідача щодо застосування до спірних правовідносин приписів п. 18 р. «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, положення п. 18 р. «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України стосуються правовідносин, що виникли з договору позики або кредитного договору, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).

Натомість предметом даного спору є стягнення заборгованості, що виникла на підставі договору розподілу природного газу.

Крім того, слід зазначити, що розділ «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України доповнений п. 18 Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», набрання чинності яким відбулось 17.03.2022, тобто вже після виникнення спірних правовідносин; до того ж, як вже було неодноразово вказано вище договірні зобов`язання мали бути виконані відповідачем ще в грудні 2021 року (або ж остаточний розрахунок до 10.02.2022 включно), тобто до введення в України воєнного стану.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 7 805,30 грн. судового збору, який покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» про стягнення 520 353 грн. 01 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» (14033, м. Чернігів, проспект Миру, 283; код 35385523) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68; код 03358104) 426 204 грн. 19 коп. заборгованості, 52 929 грн. 62 коп. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 4 553 грн. 96 коп. трьох процентів річних з простроченої суми та 36 665 грн. 24 коп. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССИЛ» (14033, м. Чернігів, проспект Миру, 283; код 35385523) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68; код 03358104) 7 805 грн. 30 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2022.

Суддя А.С.Сидоренко