РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2022Справа № 910/5924/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонара»

до фізичної особи-підприємця Лашкула Тараса Феліксовича

про стягнення 116 193,03 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонара» (далі - позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця Лашкула Тараса Феліковича (далі - відповідач) про стягнення 131 131,22 грн, з яких 116 193,03 грн заборгованості, 5 004,54 грн пені, 1 994,16 грн штрафу, 1 747,67 грн 3% річних та 6 191,82 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 43/21 від 01.06.2021 в частині внесення орендних платежів та відшкодування експлуатаційних платежів у встановлений таким договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 відкрито провадження у справі № 910/5924/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 18.07.2022 була направлена позивачу та отримана останнім 27.07.2022.

Відповідачу копія такої ухвали направлено за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте була повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач у даній справі правом на подання відзиву не скористався, відзиву на позов не подав.

Клопотань про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) представників сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо таких вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.06.2021 між ТОВ «Бонара» (орендодавець) та ФОП Лашкулом Т.Ф. (орендар) укладено договір оренди № 43-21 нежитлових приміщень, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплатне користування (оренду) наступні нежитлові приміщення за адресою: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 12; площею 118,7 кв. м. на другому поверсі будівлі літера «В» (далі - об`єкт оренди).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Згідно з п. 2.5 договору, після закінчення строку дії договору, а також у випадку його дострокового розірвання або припинення, орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди орендодавцю на підставі акту приймання-передачі, що має бути підписаний обома сторонами в день дострокового розірвання або припинення дії договору.

Як погоджено сторонами в п.п. 2.8, 2.9 договору, користування орендаря об`єктом оренди вважається припиненим, а об`єкт оренди - повернутим з дати підписання акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди; обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає об`єкт оренди.

Відповідно до п. 3.1 договору договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом строку оренди. Строк оренди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди та діє до 31.12.2021 включно.

Водночас, додатковою угодою № 1 від 01.12.2021 сторонами продовжено строк дії вказаного договору оренди до 31.03.2021 включно.

Розділом 4 вказаного договору сторонами в п.п. 4.1-4.3 погоджено розмір орендної плати.

Так, за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 розмір орендної погоджено сторонами в сумі 14 244,00 грн з ПДВ;

- за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 в сумі - 17 092,80 грн;

- за період з 01.08.2021 в сумі 19 941,60 грн.

При цьому вказано, що індексація орендної плати здійснюється із застосуванням індексу 1 (одиниця).

Відповідно до п. 4.4 договору в розмір орендної плати не входить оплата (відшкодування) орендарем витрат за користування електроенергією, водою (гаряче та холодне водопостачання та водовідведення), опалення, вивіз сміття, надалі в цілому - відшкодування витрат на комунальні послуги.

Водночас, орендна плата включає в себе оплату (відшкодування) всіх експлуатаційних платежів орендодавця, платежів, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди (в т.ч. у зв`язку з здійсненням при необхідності прибирання (клірингу) будівель та споруд, в яких розташований об`єкт оренди, окрім витрат на комунальні послуги. Орендна плата також включає плату (відшкодування) за користування земельною ділянкою (п. 4.5 договору).

Згідно з п. 4.6 договору орендна плата сплачується орендарем в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 10-го числа кожного поточного місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунку виставленого орендодавцем на пізніше 05-го числа кожного поточного місяця.

Відповідно до п. 4.7 договору відшкодування вартості витрат за комунальні послуги здійснюється орендарем за попередній розрахунковий місяць шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця, на підставі рахунку виставленого орендодавцем не пізніше 05-го числа кожного поточного місяця.

Пунктом 4.8 сторонами погоджено, що неотримання орендарем рахунку (несвоєчасне його отримання) не звільняє орендаря від відповідальності за порушення строків та порядку внесення орендної плати.

Як погоджено сторонами в п. 4.9 договору, нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди від орендодавця до орендаря і закінчується з дати підписання обома сторонами акту приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди від орендаря до орендодавця.

Відповідно до пп. 5.3.2 договору орендар зобов`язався вчасно і в повному обсязі сплачувати оренду плату відповідно до розділу 4 вказаного договору.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідно до акту від 01.06.2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято в оренду об`єкт оренди згідно з вищевказаним договором.

Як зазначає позивач в позовній заяві, він звертався до відповідача з претензією № 18/04/2022/01 від 18.04.2022, в якій повідомляв про припинення дії договору оренди № 43-21 від 01.06.2021, водночас, у зв`язку з неповерненням об`єкту оренди вказав про подальше нарахування орендної плати відповідно до п. 4.9 договору до моменту його повернення. Також вимагав повернути об`єкт оренди відповідно до умов договору зі складанням двостороннього акту приймання-передачі.

Проте доказів надіслання/отримання відповідачем такої претензії матеріали справи не містять.

При цьому, повернення об`єкту оренди відбулось 30.06.2022, що підтверджується відповідним актом, підписаним сторонами.

Також судом встановлено, що позивачем виставлялись відповідачу рахунки, як на оплату орендної плати за період з 01.06.2021 по 30.06.2022, так і на оплату комунальних послуг за період з 01.06.2021 по 31.03.2022.

Крім того, в матеріалах справи наявні підписані між сторонами акти наданих послуг, як по орендній платі, так і по комунальним послугам за період з 01.06.2021 по 31.03.2022, водночас, з квітня 2022 відповідачем такі акти не підписувались.

Як вказується позивачем, у відповідача наявна заборгованість з внесення орендної плати та відшкодування комунальних послуг за січень-березень 2022 року в розмірі 56 368,23 грн, а також з урахуванням користування та неповернення об`єкту оренди до 30.06.2022, у відповідача станом на 01.07.2022 існує заборгованість за період квітень-червень 2022 в розмірі 59 824,80 грн

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 вказаної норми, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, судом під час розгляду даної справи враховано, що повернення об`єкту оренди відповідно до наданого позивачем акту відбулось 30.06.2022, при цьому, п. 4.9 договору сторонами погоджено, що нарахування орендної плати закінчується з дати підписання обома сторонами акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди від орендаря до орендодавця.

Відповідачем не надано доказів того, що об`єкт оренди був повернутий ним раніше, ніж підписаний акт про повернення від 30.06.2022, або ж доказів того, що в період з квітня по червень 2022 року він не міг користуватись об`єктом оренди.

Судом враховано, що позивачем не здійснювалось нарахування витрат за комунальні послуги за період з квітня по червень 2022 року.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 116 193,03 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5 004,54 грн пені, нарахованої за несплачену орендну плату в січні-лютому 2022 року, а також витрат за комунальні послуги в січні 2022 року, 1 994,16 грн штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 6.2, 6.3 договору у випадку несвоєчасного здійснення оплат орендарем, орендодавець має право стягнути з орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Якщо орендодавцем будуть виявлені випадки порушення умов цього договору, він має право стягнути з орендаря штраф в розмірі 10% місячної плати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що такий розрахунок виконано невірно, зокрема, невірно визначено початкову дату для нарахування пені з внесення орендної плати за лютий 2020 року та витрат за комунальні послуги за січень 2022 року, оскільки, враховуючи, що такі оплати мали бути здійснені згідно з умовами договору до 10 числа, прострочення з їх внесення мало місце з 11.02.2022, а не з 21.01.2022 як це визначено в розрахунку позивача.

За розрахунком суду розмір пені за заявлені позивачем періоди складає 5 004,74 грн, проте враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі, а саме 5 004,54 грн.

Розмір штрафу розрахований позивачем арифметично вірно, а відтак такі вимоги підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 747,67 грн та 6 191,82 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає, що за розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить 6 191,75 грн, відтак у вимогах про стягнення 0,07 грн інфляційних втрат суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Також суд не погоджується з правильністю здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, оскільки позивачем здійснюється нарахування таких відсотків з 11.01.2022 по 12.07.2022, на всю суму заборгованості в розмірі 116 193,03 грн, проте станом на 11.01.2022 у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 5 441,60 грн.

За розрахунком суду, з урахуванням заборгованості відповідача та дат формування такої заборгованості, яка була помісячної, розмірі 3% річних становить 1 145,92 грн.

У вимогах про стягнення 601,75 грн 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті позову судовим збором підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 469,61 грн.

Також позивачем в позові вказувалось про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн, водночас доказів понесення таких витрат позивачем станом на момент розгляду даної справи не надано, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для розподілення таких витрат між сторонами у справі.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 237-238, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Лашкула Тараса Феліксовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонара» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 22, код 44034657, м. Київ, проспект Маяковського, буд. 68, офіс 233; адреса для листування: 02222, м. Київ, вул. Електротехнічна, 47, код 33228744) заборгованість в розмірі 116 193,03 грн (сто шістнадцять тисяч сто дев`яносто три грн 03 коп.), пеню в розмірі 5 004,54 грн (п`ять тисяч чотири грн 54 коп.), штраф в розмірі 1 994,16 грн (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто чотири грн 16 коп.), 3% річних в розмірі 1 145,92 грн (одну тисячу сто сорок п`ять грн 92 коп.), інфляційні втрати в розмірі 6 191,75 (шість тисяч сто дев`яносто одну грн 75 коп.), а також 2 469,61 грн (дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять грн 61 коп.) судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.10.2022.

Суддя О.Г. Удалова