ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 Справа № 914/1789/22

За позовом: Фізичної особи - підприємця Бордюк Руслани Володимирівни, м. Червоноград, Львівської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Бриковської Ганни Степанівни, с. Тарасівка, Львівського району, Львівської області

про стягнення 32 752, 01 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Фізичної особи - підприємця Бордюк Руслани Володимирівни до Фізичної особи - підприємця Бриковської Ганни Степанівни про стягнення 32 752, 01 грн.

Ухвалою суду від 09.08.2022 відкрито провадження у справі № 914/1789/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29.08.2022. Ухвалою суду від 29.08.2022 розгляд справи відкладено на 03.10.2022, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

В судове засідання, 03.10.2022, позивач не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд даної справи без його участі та додатково повідомив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судові засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований за адресою: 81143, Львівська область, Львівський район, с. Тарасівка, будинок 57, куди і скеровувались ухвали господарського суду про відкриття провадження та про відкладення розгляду справи. Ухвали про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи були повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Зважаючи на терористичні ракетні атаки російської федерації по об`єктах енергетики України та, зокрема, міста Львова, що зумовило оголошення тривалих повітряних тривог та перерв в електропостачанні приміщення господарського суду, повний текст рішення виготовлено та підписано 12 жовтня 2022 року.

Позиція позивача.

Фізична особа - підприємець Бордюк Руслана Володимирівна звернулася в господарський суд з позовом до Фізичної особи - підприємця Бриковської Ганни Степанівни про стягнення 32 752, 01 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2021 у справі № 914/2789/21 повністю задоволено позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Бордюк Руслани Володимирівни та стягнено з Фізичної особи - підприємця Бриковської Ганни Степанівни 135 000,00 грн коштів, сплачених як авансовий платіж, 122,05 грн 3 % річних та 2 270,00 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору. Вказане рішення залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2022. Оскільки на момент звернення позивача з позовом до суду у даній справі вказане судове рішення не виконане, позивач просить суд стягнути з відповідача, за прострочення виконання рішення суду, на підставі ст. 625 ЦК України 29 123, 65 грн інфляційних втрат за період з вересня 2021 року по червень 2022 року та 3 628, 36 грн 3 % річних за період з 11.09.2021 по 02.08.2022.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не надав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлено Господарським судом Львівської області при розгляді справи № 914/2789/21, у серпні 2021 року між позивачем та відповідачем попередньо в усній формі узгоджено намір укладення договору купівлі-продажу обладнання та матеріалів, необхідних для здійснення підприємницької діяльності в сфері надання послуг перукарями та салонами краси. Згідно домовленості, позивач мала займатись зазначеною діяльністю у салоні краси відповідача у м. Львові на вул. Шпитальній 26/2 з жовтня 2021 року. Даним приміщенням ФОП Бриковська Г. С. користувалась за договором оренди приміщення від 31.05.2021, укладеного між нею та Міклушом Степаном Андрійовичем. Відповідач мала намір продати позивачу все рухоме майно, необхідне для функціонування зазначеного салону, а також допомогти в організації його роботи.

За попередньою домовленістю, для підтвердження таких намірів та з метою укладення між сторонами письмового договору купівлі-продажу в майбутньому, позивачем протягом 26-30 серпня 2021 року на рахунок відповідача було здійснено перерахунок 135 000,00 грн авансу, що підтверджується платіжними дорученнями:

- від 26.08.2021 № 75 на суму 500,00 грн, призначення платежу: попередня оплата за обладнання та матеріали згідно договору;

- від 26.08.2021 № 76 на суму 29 500,00 грн, призначення платежу: попередня оплата за обладнання та матеріали згідно договору;

- від 30.08.2021 № 77 на суму 105 000,00 грн, призначення платежу: оплата за обладнання та матеріали згідно договору.

03 вересня 2021 року позивач звернулась до відповідача із претензією/вимогою про повернення коштів, у якій зазначила, що оскільки на даний момент відповідач почала ухилятись від виконання домовленостей, вона відмовляється від укладення договору купівлі-продажу майна та просить негайно, не пізніше 7-семи днів з моменту отримання цієї претензії, повернути сплачений авансовий платіж у розмірі 135 000,00 грн. Відповіді на зазначену претензію/вимогу відповідач не надала та сплачені кошти позивачу не повернула. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач 13.09.2021 звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2021 у справі № 914/2789/21 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бриковської Ганни Степанівни на користь Фізичної особи-підприємця Бордюк Руслани Володимирівни 135 000,00 грн коштів, сплачених як авансовий платіж, 122,05 грн трьох відсотків річних та 2 270,00 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2022, рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2021 у справі № 914/2789/21 залишено без змін.

03.06.2022 Державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 18.01.2022 у справі № 914/2789/21, однак судове рішення у справі № 914/2789/21 на даний час не виконане.

Оскільки заборгованість відповідача була стягнута господарським судом у справі № 914/2789/21, то за період прострочення виконання рішення суду у вказаній справі, позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу 29 123, 65 грн інфляційних втрат за період з вересня 2021 року по червень 2022 року та 3 628, 36 грн 3 % річних за період з 11.09.2021 (період, до якого нараховано 3 % річних у справі № 914/2789/21 ) по 02.08.2022.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд встановив що судовими рішеннями у справі 914/2789/21 з відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 135 000, 00 грн і такі зобов`язання зводяться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням. Відтак між сторонами існують грошові зобов`язання, які відповідач належним чином не виконав, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати та 3 % річних від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення цих сум.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його вірним, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення повністю.

Щодо здійсненого позивачем за 327 днів прострочки розрахунку 3 % річних у розмірі 3 628, 36 грн за формулою: 135 000, 00 грн х 3 % : 100 % : 365 дн. х 327 дн., то останнім не вірно визначено кількість днів прострочення, оскільки зазначено 327 днів, замість 326. З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково в розмірі 3 617, 26 грн 3 % річних.

Крім того, позивач, звертаючись з позовом, керуючись положеннями ч. 10 ст. 238 ГПК України, просив зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків та інфляційних втрат до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

За приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Суд зазначає, що при розрахунку суми відсотків, який буде здійснюватися органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, необхідно врахувати, що на момент прийняття рішення у даній справі, заборгованість відповідача становить 135 000, 00 гривень. Суд розглянув вимогу про стягнення 3 % річних за період з 11.09.2021 по 02.08.2022 включно, отже, нарахування 3 % річних може бути продовжене органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення суду, починаючи з 03.08.2022. Щодо вимог про нарахування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду інфляційних втрат, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки таке нарахування не передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України.

В позовній заяві позивачем зазначено, що він очікує понести витрати на надання правової допомоги в розмірі 2 000, 00 грн.

За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч.2 ст. 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем не надано жодних доказів в підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, відтак у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 124, 126, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бриковської Ганни Степанівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Бордюк Руслани Володимирівни ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму в розмірі 35 197, 10 грн, з яких:

- 3 617, 26 грн - 3% річних;

- 29 123, 65 грн - інфляційних втрат;

- 2 456, 19 грн - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення (Державному виконавцю Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)), здійснювати нарахування 3 % річних на суму заборгованості за період з 03.08.2022 і до моменту виконання рішення суду з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування та правилами, визначеними у мотивувальній частині рішення суду.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Манюк П.Т.