УХВАЛА

05 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/7052/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Смирнова Ю.М.

від 18.11.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чорногуза М.Г., Куксова В.В., Мальченко А.О.

від 30.08.2022

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Якість гарантовано"

до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1. Міністерство економіки України, 2. Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності"

про стягнення 287 800,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2022 року Державна інноваційна фінансово-кредитна установа (далі - Скаржник) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Якість гарантовано" заборгованість у розмірі 255 000,00 грн, 3% річних у розмірі 2 577,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 190,75 грн, судовий збір у розмірі 4 046,53 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 685,00 грн.

Суди дійшли висновку про те, що за умовами п. 4.4 Договору про надання послуг №09-10, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату наданих послуг по другому етапу у строк до 06 січня 2021 року включно. Однак відповідач свого обов`язку з оплати наданих послуг по другому етапу не виконав, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 255 000,00 грн. Суд зазначив, що оскільки встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості в сумі 287 800,39 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (1 135 000,00 грн).

Проте Скаржник у касаційній скарзі не зазначив жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Враховуючи викладене, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №910/7052/21 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/7052/21 за касаційною скаргою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова