УХВАЛА

м. Київ

05.10.2022Справа № 910/15050/20

За скаргою ОСОБА_1

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя: Мандичев Д.В.

Представники учасників: не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15050/20 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.02.2022 затверджено звіт керуючої реалізацією арбітражної керуючої Рудецької О.Я. від 20.08.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування її витрат. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь арбітражної керуючої Рудецької Оксани Ярославівни частину невиплаченої основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання нею повноважень керуючої реструктуризацією та керуючої реалізацією у справі № 910/15050/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 30 076,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь арбітражної керуючої Рудецької Оксани Ярославівни частину невиплаченої основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання нею повноважень керуючої реструктуризацією та керуючої реалізацією у справі № 910/15050/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 12 700,43 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.02.2022 затверджено звіт керуючої реалізацією у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Дію мораторію припинено. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме від подальшого виконання грошових вимог кредиторів: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на суму 23 334 252,32 грн., з яких 4 540,00 грн. - судовий збір, 22 578 344,70 грн. - основна заборгованість, 751 367,62 грн. - штрафні санкції; ОСОБА_2 на суму 9 850 880,00 грн., з яких 4 540,00 грн. - судовий збір, 9 846 340,00 грн. - основна заборгованість. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Провадження у справі № 910/15050/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

19.08.2022 до суду надійшла скарга боржника від 12.08.2022 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

При цьому, 09.06.2022 до суду надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022, якою у тому числі зобов`язано Господарський суд міста Києва невідкладно надіслати Північному апеляційному господарському суду матеріали справи № 910/15050/20 за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про неплатоспроможність фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 відкладено вирішення питання про прийняття вказаної скарги до моменту повернення матеріалів справи з Північного апеляційного господарського суду після розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20 залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь арбітражної керуючої Рудецької Оксани Ярославівни (свідоцтво арбітражного керуючого № 308 від 12.03.2013) 13000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Видачу відповідного наказу доручено Господарському суду міста Києва.

15.09.2022 матеріали справи № 910/15050/20 повернулися до Господарського суду міста Києва.

29.09.2022 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 видано наказ.

Розглянувши подану скаргу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Підпунктом а) частини 1 статті 341 ГПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Звернувшись з даною скаргою до суду, боржник зауважив, що 07.07.2022 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження № 52019400 внаслідок постановлення ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20 про погашення вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, та визнання виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню. За даними з вебсайту АТ «Укрпошта» щодо пошуку поштових відправлень, заява боржника надійшла до Відділу 11.07.2022 (поштове відправлення № 066).

Таким чином, боржник наголосив, що відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження № 52019400 та про зняття арешту мала бути постановлена не пізніше 12.07.2022.

З огляду на те, що станом на 12.08.2022 Відділом постанова про закінчення виконавчого провадження № 52019400 не винесена, арешт на грошові кошти не скасований, скаржник просив визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у безпідставному не винесені постанови про закінчення виконавчого провадження № 52019400 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20 про скасування постанов про арешт коштів (майна) боржника від 29.05.2017, від 01.02.2019, від 10.07.2019, від 05.12.2019 у виконавчому провадженні № 52019400; зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52019400 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20 та про скасування постанов про арешт коштів (майна) боржника від 29.05.2017, від 01.02.2019, від 10.07.2019, від 05.12.2019 у виконавчому провадженні № 52019400.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18 зазначено, що з огляду на встановлений статтею 115 Господарського процесуального кодексу України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм Господарського процесуального кодексу України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Господарський процесуальний кодекс України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами Господарського процесуального кодексу України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Як встановлено судом, скарга на бездіяльність державного виконавця обґрунтована бездіяльністю останнього щодо не закриття виконавчого провадження, у зв`язку з визнанням виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.02.2022 затверджено звіт керуючої реалізацією у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Дію мораторію припинено. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме від подальшого виконання грошових вимог кредиторів: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на суму 23 334 252,32 грн., з яких 4 540,00 грн. - судовий збір, 22 578 344,70 грн. - основна заборгованість, 751 367,62 грн. - штрафні санкції; ОСОБА_2 на суму 9 850 880,00 грн., з яких 4 540,00 грн. - судовий збір, 9 846 340,00 грн. - основна заборгованість. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Провадження у справі № 910/15050/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г, виходячи із порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду застосувала правові позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі №910/7221/17, від 12.01.2021 у справі №910/8794/17, від 12.10.2021 у справі №918/333/13-г, від якої об`єднана палата не вбачала підстав для відступу.

Судом встановлено, що боржник 07.07.2022 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження № 52019400 внаслідок постановлення ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/15050/20. Дана заява боржника надійшла до Відділу 11.07.2022, у зв`язку з чим строк на постановлення відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження та про скасування арешту коштів боржника спливав 12.07.2022.

Разом із цим, зі скаргою на бездіяльність державного виконавця боржник звернувся до суду лише 12.08.2022 та жодних причин пропуску 10-денного строку на подання даної скарги не навів.

Відповідно до частини другої статті 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом.

За приписами частини другої статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Рішення про залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися зі скаргою, подавши, з урахуванням частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про поновлення строку для подання скарги у виконавчому провадженні за правилами частини другої статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.04.2022 у справі № 910/16262/19.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення поданої скарги без розгляду.

Керуючись ст. 118, 233, 235, 341 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 05.10.2022.

Суддя Д.В. Мандичев