ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.10.2022 Справа № 917/1234/22

Суддя Погрібна С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагон-Інвест", вул. Січових Стрільців, б. 37/41, 6 поверх, оф. 5, м. Київ, 04053

про забезпечення позову до подання позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", вул. І.Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагон-Інвест" про забезпечення позову до подання позову, в якій просить Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (ідентифікаційний код юридичної особи 05763814) (включаючи але не обмежуючись НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ) в усіх банківських та фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову в межах ціни позову 70 000 000,00 грн. (сімдесят мільйонів гривень 00 копійок ).

Обґрунтовуючи заяву, товариство зазначає насутпне:

- позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не може поставити товар у визначений договором строк через форс-мажорні обставини та відмовляється повертати суму попередньої оплати за товар у розмірі 70 000 000,00 грн.;

- під час підготовки матеріалів позовної заяви до суду, Позивачу з відкритих джерел стало відомо, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 21.04.2022 за фактом заволодіння, невстановленими службовими особами, грошовими коштами ПАТ «КВБЗ» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем та за фактом фінансування в особливо великих розмірах дій вчинених з метою насильницького захоплення державної влади, зміни меж державного кордону України невстановленими службовими особами ПАТ «КВБЗ» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5. ст. 191 та ч. 4 ст. 110-2 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Київською міською прокуратурою;

- в органів досудового розслідування наявні підстави вважати, що службовими особами ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» з метою виведення грошових коштів до РФ було укладено ряд збиткових зовнішньоекономічних контрактів на підставі яких було перераховано 192 879 226 млн. грн. на поточні рахунки резидентів РФ за комплектуючі до залізничного рухомого складу по завишеній вартості, виробництва підприємств РФ, при наявності українських аналогів по вигіднішій ціні;

- частку у статутному капіталі Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» () у розмірі 25 % (двадцять п`ять відсотків), що становить 21 502 416,00 грн. (двадцять один мільйон п`ятсот дві тисячі чотириста шістнадцять гривень 00 коп.) передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління.

Саме така інформація міститься в ухвалі слідчого судді Машкевич К.В. Голосіївського районного суду м. Києва, від 13 липня 2022р. у справі № 752/5219/22, що розміщена в Єдиному реєстрі судових рішень за посиланням https://revestr.eourt. gov.ua/. Аналогічна інформація міститься й у ЗМІ, наприклад на ресурсі: https://www.epravda.com.ua/rus/news/2022/05/31/687655/.

За таких обставин, заявник вважає, що для ТОВ «ВАГОН-ІНВЕСТ» існує реальна загроза того, що ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» не зможе повернути належні Позивачу кошти у (або у зв`язку із такими обставинами Відповідач вживатиме заходів направлених на виведення активів), що може ускладнити або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача є оптимальним та співмірним захистом прав Позивача з огляду на предмет та підстави позовних вимог, оскільки накладення арешту на майно/грошові кошти в межах суми позовних вимог практично (в разі задоволення позовних вимог) дасть можливість реально виконати рішення суду та відновити порушені майнові права Позивача та зумовить тільки обмеження Відповідача щодо користування та розпорядження ліквідним майном. До того ж, мова іде фактично про арешт коштів Позивача, які на сьогоднішній день безпідставно знаходяться у Відповідача.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту на кошти відповідача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Проаналізувавши доводи позивача, викладені при обґрунтуванні поданої заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України заявником не зазначено достатньо обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Згідно статей 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136-137,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагон-Інвест" про забезпечення позову до подання позову.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 07.10.2022.

Суддя Погрібна С.В.