ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Справа № 915/857/20

м. Миколаїв

За позовом: Керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області

(56101, Миколаївська обл., м. Баштанка, пров. Пожежний, 3, електронна

пошта )

в інтересах держави в особі:

Баштанської районної державної адміністрації

(56101, Миколаївська обл., м. Баштанка, вул. Героїв Небесної

Сотні, буд. 37, електронна пошта )

до відповідачів:

1) Баштанське міжрайонне управління водного господарства

(56100, Миколаївська обл., м. Баштанка, вул. Соборна, буд. 127

електронна пошта )

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазис Бисан»

(54028, м. Миколаїв, вул. В`ячеслава Чориовола, буд. 14, ел.пошта

представника ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

Представники:

від позивача: представник не з`явився,

від відповідача-1: представник не з`явився,

від відповідача-2: Рознін В.А., адвокат,

в судовому засіданні приймає участь: прокурор Бескровна І.І.

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсним договору, зобов`язання повернути у розпорядження держави земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

СУТЬ СПОРУ: 23.06.2020 Керівник Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі ? прокурор, прокуратура) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 33/3703вих-20 від 23.06.2020 (з додатками), в якій просить суд:

- визнати недійсним договір на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище" від 08.01.2014 № 2 та додаткову угоду до нього від 24.01.2020 № 7, укладені між Баштанським міжрайонним управлінням водного господарства (далі ? Управління) та товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Оазис Бисан" ();

- зобов`язати ТОВ "Оазис Бисан" () повернути у розпорядження держави в особі Баштанської районної державної адміністрації з правом постійного користування Управління, земельну ділянку водного фонду площею 105,16 га (із загальної площі земельної ділянки 166,03 га з кадастровим номером 0:01:000:0460), вартістю 332661,14 грн., на якій розташована регулююча ємкість добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище", балансовою вартістю 1436323,00 грн., яка знаходиться за межами села Явкине Баштанського району, та використовується товариством на підставі договору на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище" від 08.01.2014 № 2 та додаткової угоди до нього від 24.01.2020 № 7;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області (, МФО 82072, Банк ДКСУ м. Києва, р/р UA000340) судовий збір в сумі 28636,76 грн;

- про час і дату судового засідання повідомити прокуратуру Миколаївської області.

Предметом даного позову виступають дві позовні вимоги позивача: немайнового характеру ? щодо визнання недійсним договору, та майнового характеру ? щодо зобов`язання повернути у розпорядження держави земельну ділянку.

Підставою - договір на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище" від 08.01.2014 № 2 з додатковою угодою від 24.01.2020 № 7 до нього; розробка комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану технологічної водойми Миколаївської області (Явкінське водосховище); водогосподарський паспорт регулюючої ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище"; режими та програми роботи водного об`єкту за 2014 - 2020 роки; акти про зариблення Явкинського водосховища за 2014 - 2018 роки; акт Баштанського районного управління Головного управління Держпродспоживсллужби в Миколаївській області №14151-48/61/576 від 18.09.2018; акт Державної екологічної інспекції у Миколаївській області №02-03-07-08/15к/20 від 24.01.2020; припис Державної екологічної інспекції у Миколаївській області №02-03-07-08/13к/20 від 31.01.2020; розпорядження Баштанської районної державної адміністрації №807-р від 29.10.2003; державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 196745 від 25.04.2005; листування учасників справи; застосування норм статей 15, 16, 17, 203, 215, 235, 317, 319, 324, 386, 837, 1212 Цивільного кодексу України, статей 1, 4, 6, 51, 95 Водного кодексу України, статей 17, 78, 92, 93, 95, 96, 122, 124, 152, 158 Земельного кодексу України, статті 202 Господарського кодексу України, статей 1, 4, 13, 15 Закону України "Про оренду землі", статті 2 Закону України "Про охорону земель".

1. Викладення обставин щодо руху справи.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 у справі №915/857/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021, у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 08.09.2021 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2021 у справі № 915/857/20 скасовано, справу №915/857/20 направлено на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

При цьому Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, звернув увагу на наступне.

Судам при розгляді цієї справи в першу чергу належало визначити дійсну правову природу договору, укладеного між відповідачами. Але, аналіз оскаржуваних рішень дає підстави для висновку про те, що судами попередніх інстанцій так і не було виконано покладеного на них обов`язку, позаяк розглядаючи цей спір суди у цій частині обмежилися лише вказівкою про те, що чинними ЦК України та ГК України не передбачено правового регулювання такого окремого виду договорів, яким є укладений між відповідачами договір № 2 і типової форми такого договору нормативно-правовими актами також не затверджено.

Але, Верховний Суд констатує, що відсутність у ЦК України та ГК України окремого розділу про регулювання правовідносин сторін за договором "про оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання водосховища" жодним чином не свідчить про те, що правовідносини сторін за таким договором знаходяться поза нормативним регулюванням. Судам належало здійснити оцінку усіх погоджених сторонами умов укладеного правочину, проаналізувати обсяг прав та обов`язків, які виникли в результаті укладення такого правочину, врахувати дійсний стан правовідносин його учасників і за результатами вказаного визначити правові норми, що мають застосовуватись у даному випадку.

Ухилення від вказаного обов`язку в результаті призвело до того, що судами належним чином не було перевірено усі доводи прокуратури про удаваний характер оспорюваного у цій справі правочину.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що прокурор у позові стверджував, що відповідно до умов договору № 2 за виконання робіт із здійснення біологічної меліорації водосховища саме ТОВ "Оазис Бисан", як виконавцем цих робіт, а не Управлінням, як їх отримувачем, сплачується плата, визначена розділом 3 договору.

Відхиляючи вказані доводи суди вказали, що кошти в сумі 43159,68 грн. (та подальші кошти, які щороку сплачувались відповідачу-1) є саме вартістю кормової бази (трави), яка використовувалась для відгодівлі рослиноїдних видів риб, зариблених відповідачем-2.

Але, у цій частині судами не надано жодної оцінки доводам прокурора про те, що саме наявність зайвих біомас у водоймі обумовила необхідність укладання оспорюваного договору, а тому вказані біомаси (траву) не можна вважати певним благом, за використання якого відповідач-1 отримає грошову оплату.

Крім цього, прокурор також вказував, що однією з умов припинення договірних відносин сторони договору № 2 передбачили ненадання відповідачем-2 двостороннього акта про зариблення Явкинського водосховища. Проте, двосторонні акти про зариблення упродовж 2014-2018 років взагалі не складались та не підписувались.

Реагуючи на вказані аргументи суди, пославшись на пояснення представників відповідача-1, зазначили, що факт періодичного зариблення останнім беззаперечно спостерігався.

Але, Верховний Суд констатував, що для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), якими сторони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення, приписами ГПК України (стаття 73) визначено чіткий перелік засобів, на підставі яких такі дані судом встановлюються і такого засобу доказування, як "особисте спостереження", чинний ГПК України не містить. А тому, суд касаційної інстанції вважає, що і у цій частині належної оцінки доводам прокурора суди не надали, а лише формально вказали про їх необґрунтованість.

Верховний Суд також погодився з доводами касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій повністю проігноровано аргументи прокурора щодо відсутності у матеріалах справи доказів про те, що ТОВ "Оазис Бисан" зверталося до Миколаїврибохорони із заявою та пакетом документів на проведення робіт із вселення водних біоресурсів. Подані прокурором докази у цій частині також залишилися неоціненими.

В ході касаційного провадження виявилося, що оскаржувані судові рішення ухвалено без належної аргументації, без урахування висновків Верховного Суду (пункт 7 постанови) та без дослідження усіх поданих сторонами доказів.

Верховний Суд наголосив, що при новому розгляді суду необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, визначити дійсну правову природу оспорюваного у даній справі договору № 2, належним чином перевірити усі доводи прокурора про удаваність згаданого правочину, повно та всебічно оцінити зібрані у справі докази і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.10.2021, справу № 915/857/20, призначено до розгляду головуючому судді Ткаченку О.В.

Ухвалою від 05.10.2021 дану справу прийнято до провадження нововизначеного складу суду, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання на 11.11.2021, а також запропоновано учасникам справи у строк до 04.11.2021 надати суду письмові пояснення по суті позовних вимог з урахуванням вказівок, зазначених у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 по даній справі, та докази в обґрунтування.

Ухвалою від 11.11.2021, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 09.12.2021.

Ухвалою від 09.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 26.01.2022.

Ухвалою від 26.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.02.2022.

В судовому засіданні 22.02.2022 судом, на підставі ст. 240 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. Правові позиції сторін.

20.07.2020 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позов, в якому товариство проти позовних вимог заперечує, зазначаючи про те, що спірний договір є реальним, спрямованим на настання певних узгоджених сторонами наслідків. При цьому відповідач-2 зазначив, що Явкинське водосховище йому не передавалось, і, відповідно, не приймалось, право вільного доступу Управління до водосховища не обмежувалось. Відповідно до умов спірного договору відповідачем-2 здійснювалось періодичне вселення риби для очищення водосховища, що підтверджується відповідними актами про зариблення та впродовж такого зариблення Управлінням не надавалось жодних заперечень. У позові не зазначено яке саме право Баштанської РДА порушено та в чому саме полягає порушення. Також відповідач-2 у відзиві просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки Баштанська РДА знала про існування спірного договору, який порушував на їх думку їх права, але не зверталась до суду за відповідним захистом.

27.07.2020 відповідач-2 надав суду додаткові пояснення до відзиву, до яких додав копію звіту ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" з науково-дослідної роботи "Розробки комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного стану технологічної водойми Миколаївської області (Явкинське водосховище)".

27.07.2020 від Баштанської місцевої прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якому прокурор зазначає, що позовні вимоги він обґрунтовує тим, що роботи відповідачем-2 виконувались без дотримання вимог Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №414 від 07.07.2012, а тому, на думку прокурора, ТОВ "Оазис Бисан" від виглядом покращення якості води фактично займалось вирощуванням, виловом та реалізацією риби.

27.07.2020 від відповідача-2 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких товариство зазначає наступне: 1) можливе недотримання Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання не свідчить про удаваність спірного договору або про порушення порядку його укладання; 2) доходна частина відповідача-2 за договором полягає у можливості росту риби та подальшого періодичного вилову риби в міру необхідності, основний вилов риби здійснюється населенням, що свідчить про те, що метою укладення договору не була оренда для вирощування та вилову риби; 3) акти про зариблення складались та надавались Управлінню, яким отримувались без заперечень та зауважень, у 2020 році вказані акти підписувались Управлінням також без зауважень; 4) визначені в договорі обов`язки відповідача-2 не свідчать про прийняття водосховища саме в оренду, оскільки товариство виконує роботи по очищенню водосховища для чого необхідна періодична присутність та виконання деяких функцій (обов`язків) але не постійне використання; 5) відповідач-2 не приймав водосховище у користування, а виконання ним робіт по очищенню водойми жодним чином не перешкоджає будь-кому у володінні, користуванні та розпорядженні водосховищем; 6) строк позовної давності розпочався з моменту укладання договору, отже є пропущеним. До вказаних заперечень відповідачем-2 додані копії актів про зариблення.

10.08.2020 від відповідача-1 до суду надійшов відзив, в якому Управління проти позову заперечує, зазначаючи, що не передавало відповідачу-2 у користування або оренду Явкинське водосховище, умови договору на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану регулюючої ємності добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище" від 08.01.2014 виконуються ТОВ "Оазис Бисан" без будь-яких істотних зауважень шляхом заселення у водосховище рослиноїдних риб, претензій до якості проведених робіт відповідачем-2 також немає, оскільки меліоративний вплив рибогосподарського використання Явкинського водосховища незаперечний та в цілому діяльність ТОВ "Оазис Бисан" спрямована на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану Явкинського водосховища та покращенню показників водойми.

19.08.2020 від відповідача-2 до суду надійшла відповідь (пояснення) на відзив Баштанського міжрайонного управління водного господарства, в якій відповідачем-2 також підтверджено належне виконання ним умов спірного договору та надано додаткові докази суду на підтвердження наданих пояснень.

19.08.2020 від Баштанської місцевої прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій прокурор наполягає на обґрунтованості позовних вимог та зазначає, що відсутність в договорі будь-яких розрахунків щодо кількості вирощеної риби, яку ТОВ "Оазис Бисан" має право отримати в рахунок оплати за договором, періодичності такої оплати в натуральній формі, дає підстави стверджувати, що спірний договір укладений між відповідачами лише з метою надання можливості ТОВ "Оазис Бисан" зариблювати водні біоресурси, вирощувати та виловлювати рибу в необмеженій кількості у будь-який час без жодних обмежень, тобто займатись господарською діяльністю, оплачуючи тільки вартість кормової бази.

14.09.2020 від позивача, Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області, до суду надійшла відповідь на відзив Управління, в якій райдержадміністрація зазначає, що земельну ділянку, на якій розташоване Явкинське водосховище було передано Баштанською РДА у постійне користування Баштанському управлінню зрошувальних систем (в подальшому Баштанське міжрайонне управління водного господарства) для ведення водогосподарських підприємств та відповідно до приписів ст.92 Земельного кодексу України не передбачено право постійного користувача земельної ділянки розпоряджатись цією земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування. За таких обставин, на думку позивача, відповідач-1 при укладанні оспорюваного договору розпорядився земельною ділянкою державної форми власності поза межами своїх повноважень.

Після прийняття даної справи до провадження нововизначеним складом суду від сторін у справі надійшли наступні документи.

02.11.2021 від прокуратури надійшли пояснення від 01.11.2021 № 52-3785вих.-21, в яких прокурор виклав позицію, зокрема, про те, що:

- оспорюваний договір за своїм змістом схожий на договір підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик викопати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; у той же час, з детального аналізу умов оспорюваного договору вбачається, що по суті він не містить характерних положень передбачених цивільним законодавством для договорів підряду;

- з умов договору вбачається, що на його підставі Управління передало водний об`єкт товариству, яке має вчинити дії з його зариблення, отримавши при цьому право вирощену рибу відловлювати та реалізовувати на свій розсуд. При цьому, певні обмеження щодо не проведення будівництва, забезпечення санітарної та епідемічної обстановки також свідчать про факт набуття товариством права користування водоймою та земельною ділянкою під нею для здійснення своєї господарської діяльності, переданими йому Управлінням, за яким залишилось лише право доступу до водойми та право здійснення любительської ловлі риби працівниками Управління в окремі дні, узгоджені з товариством;

- незважаючи на позицію відповідачів, не можна вважати, товариство сплачує Управлінню вартість кормової бази (трави), оскільки необхідність укладання спірного договору викликана потребою знищення цих біомас. Грошові кошти, які Управління отримує від товариства, є систематичною (щоквартальною) платою за користування земельною ділянкою и розташованою на ній водоймою;

- укладаючи договір на тривалий строк, сторони фактично мали за мету юридичне оформлення орендних відносин з використання ТОВ "Оазис Бисан" спірної земельної ділянки та водного об`єкту при здійсненні комерційної діяльності ? рибництва (аквакультури);

- аналіз умов договору підтверджує, що ТОВ "Оазис Бисан" використовує земельну ділянку з розташованим на ній Явкинським водосховищем саме для риборозведення, а не викопує роботи по оптимізації гідрологічного, гідрохімічного стану водного об`єкта, як це передбачено договором;

- за своїм змістом оспорюваний договір є договором передачі у платне користування земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом, тобто договором оренди землі в комплексі з водним об`єктом, оскільки він відповідає вимогам ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

05.11.2021 від ТОВ "Оазис Бисан" надійшли пояснення від 03.11.2021, в яких товариство наполягало на доводах, викладених у поданих ним раніше документах по суті справи, а також зазначило, що:

- оскаржуваний договір за своєю правовою природою є договором на виконання підрядних робіт з рибогосподарської меліорації, який регулюється Главою 61 ЦК України;

- відшкодування (оплата) вартості виконаних робіт згідно договору здійснюється за рахунок відлову та реалізації приросту риби, що не суперечить чинному законодавству;

- ТОВ "Оазис Бисан" відшкодовує вартість кормової бази, оскільки біомаса (мул, іл) є цінністю, яка має свою вартість, та за умови осушення водойми та збирання біомаси може бути продана як товар. Однак Управління не має можливості осушення водойми чи збирання біомаси іншим чином, при цьому водойма Явкінскього водосховища має бути очищена від такої біомаси, що забруднює водойму. Отже, кормова база (біомаса) одночасно є шкодою для водойми, оскільки забруднює її, та потребує знищення шляхом поїдання рибами, та благом, яке за певних умов може бути продане як товар, тому підлягає відшкодуванню;

- щодо позовної вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку відповідач-2 зазначив, що ані земельна ділянка, ані водойма Управлінням відповідачу-2 в користування не передавались, у зв`язку з чим не можуть бути повернутими.

18.11.2021 від прокуратури надійшли пояснення від 17.11.2021 № 15/1-1537вих-21, в яких прокурор виклав позицію щодо неможливості застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, оскільки відповідач не обґрунтував та не надав жодного доказу на підтвердження факту обізнаності позивача про порушення його інтересів укладанням оспорюваного договору, у зв`язку з чим підстави для задоволення відповідної заяви відповідач відсутні.

03.12.2021 від ТОВ "Оазис Бисан" надійшли пояснення від 01.12.2021, в яких відповідач-2 додатково зазначив, що рибогосподарська меліорація є саме роботами (підрядними роботами), а отже спірний договір за своєю правовою природою є договором на виконання підрядних робіт з рибогосподарської меліорації, відносини щодо котрих врегульовані Главою 61 ЦК України.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Від позивача та відповідача-1, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, представники в засідання не з?явилися.

3. Викладення фактичних обставин справи

Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між Управлінням, як стороною 1, та ТОВ "Оазис Бисан", як стороною 2, був укладений договір від 08.01.2014 № 2 на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Яквинське водосховище", відповідно до умов якого, для здійснення заходів для екологічного оздоровлення регулюючої ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи Явкинське водосховище сторони домовились проводити оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану водосховища та поліпшення якості води, шляхом вселення у водний об`єкт рослиноїдних риб меліорантів у певній комбінації (полікультури) відповідної структури.

Вказані заходи здійснюються на Явкинському водосховищі, яке розміщене біля села Явкине, Явкинської сільської ради Баштанського району, площею 102,16 га (п.1.2 договору).

Розділом 2 договору його учасники узгодили взаємні права та обов`язки, а саме:

- обов`язок сторони 1 надати стороні 2 Явкинське водосховище для здійснення заходів екологічного оздоровлення (п.2.1.1 договору);

- обов`язки сторони 2, зокрема, вселяти рослиноїдні риби меліоранти у певній комбінації (полікультури) відповідної структури відповідно до розділу 5 абз.3 та п.3 висновків Розробки комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного стану технологічної водойми Миколаївської області (Явкинське водосховище) розробленої та затвердженої ДВНЗ "Херсонським державним аграрним університетом від 15.11.2012 для здійснення біологічного очищення та видалення з водойми надлишкової біомаси, шляхом її утилізації та поліпшити якість води; кожного року розробляти програму робіт по заходам спрямованим на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану технологічної водойми (Явкинського водосховища), а саме щільності посадки рибопосадкового матеріалу та результатів вирощування (п.п.2.2.2, 2.2.3 договору);

- право сторони 1 на: вільний доступ для проведення нагляду за технічним станом водного об`єкту, його раціональним використанням та гідротехнічної споруди на ньому, обстеження їх згідно із відповідним Положенням про проведення планово-попереджувальних ремонтів, взяття аналізів води, гідрологічних замірів та інших дій, пов`язаних з експлуатацією водосховища; ініціювання припинення договірних відносин у разі: використання водного об`єкту не за призначенням; невиконання умов договору по вселенню рибопосадкового матеріалу у певній комбінації (полікультури) відповідної структури; наявності заборгованості з оплати вартості кормової бази; ненадання двостороннього акту зариблення, після його проведення (п.п.2.3.1, 2.3.2 договору);

- право сторони 2 вирощену рибу відловлювати та реалізовувати на свій розсуд; при вирощуванні риби керуватися табл. 5.2 Розробки, затвердженої ДВНЗ "Херсонським державним аграрним університетом" від 15.11.2012р. або розробленою власною програмою робіт, погодженою із стороною1 (п.п.2.4.1, 2.4.2 договору).

Відповідно до умов п. 3.1 договору, загальна сума договору складає 43159,68 грн. на рік.

Згідно з п.3.2 договору його учасники домовились, що сторона 2 сплачує стороні 1 вартість кормової бази (відповідно розрахунку), а приріст рибопосадкового матеріалу використовує як дохідну частину на свій розсуд.

Оплату коштів сторона 2 здійснює рівними частинами (1/4 річної суми) до 20 квітня за І квартал, до 20 липня за ІІ квартал, до 20 жовтня за ІІІ квартал та до 20 грудня за ІV квартал поточного року (п. 3.3 договору).

Умовами п. 5.1 договору його учасники узгодили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє 5 років - до 31.12.2019.

24 січня 2020 року сторони уклали додаткову угоду №7, якою змінили умови договору, зокрема:

- пункт 2.2.1 викладено у новій редакції: "Надати стороні 2 Явкинське водосховище для здійснення заходів екологічного оздоровлення та приміщення рятувального поста для зберігання плавзасобів для запобігання загибелі людей на воді";

- дію договору продовжено до 31.12.2025р.;

- збільшено загальну суму договору та узгоджено її у сумі 61959,64 грн. на 2020 рік;

- доповнено положення договору наступними обов`язками сторони 2:

" 2.2.10. Здійснювати зариблення водосховища у присутності представників сторони 1 про що скласти відповідний акт про зариблення.

2.2.11. Охороняти водосховище з рибою та прилеглі до нього захисні смуги.

2.2.12. Дозволяємо любительську ловлю риби для працівників сторони 1 у вихідні та святкові дні за умови не більше однієї людини в день, загальний вилов риби в день до 3-х кілограмів, місце ловлі попередньо має бути узгоджено з представниками підприємства.".

- узгоджено, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію з 01.01.2020.

Прокурор у позові зазначає, що даний договір за своїм змістом схожий на договір підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України.

Водночас, прокурор зазначає, що укладений відповідачами договір підряду по суті не містить характерних положень, передбачених законодавством для договорів такого виду, зокрема, умовами договору передбачено право ТОВ "Оазис Бисан" вирощену рибу відловлювати та реалізовувати на свій розсуд, а також обов`язок товариства сплачувати Управлінню вартість кормової бази рівними частинами ј річної суми щоквартально із зазначенням, що приріст рибопосадкового матеріалу може використовуватись ТОВ "Оазис Бисан" як дохідну частину на свій розсуд. Проте умовами договору не передбачено будь-яких обов`язків Управління щодо проведення розрахунків за виконані ТОВ "Оазис Бисан" роботи по вселенню рослиноїдних риб у Явкинське водосховище.

Зазначене, на думку прокурора, свідчить про те, що оскаржуваний договір не відповідає умовам договору підряду, за яким замовник оплачує роботу, виконану підрядником.

Прокурор також зазначає, що відповідно до умов договору № 2 за виконання робіт із здійснення біологічної меліорації водосховища саме ТОВ "Оазис Бисан", як виконавцем цих робіт, а не Управлінням, як їх отримувачем, сплачується плата, визначена розділом 3 договору.

На думку прокурора, саме наявність зайвих біомас у водоймі обумовила необхідність укладання оспорюваного договору, а тому вказані біомаси (траву) не можна вважати певним благом, за використання якого відповідач-1 отримає грошову оплату.

Також прокурор зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, господарська діяльність ТОВ "Оазис Бисан" пов`язана з вирощуванням риби, переробкою та консервуванням риби, оптовою та роздрібною торгівлею рибою.

У зв`язку з цим, прокурор стверджує, що відповідач-2 використовує земельну ділянку з розташованим на ній Явкинським водосховищем саме для риборозведення, а не виконує роботи по оптимізації гідрологічного, гідрохімічного стану водного об`єкту, як це передбачено договором.

Такий висновок прокурор робить на підставі умов спірного договору, якими передбачено обов`язок відповідача-2 здійснювати рибозахист та охорону на водосховищі та прилеглих землях водного фонду за власних рахунок, забезпечення на землях водного фонду санітарної та епідемічної обстановки тощо, а також передбачено передачу відповідачем-1 відповідачу-2 Явкинське водосховище строком на 10 років. На думку прокурора охорона водосховища з рибою (один з обов`язків відповідача-2 за умовами спірного договору) явно не відповідає умовам та способу вселення водних біоресурсів у водний об`єкт.

При цьому, прокурор зазначає, що згідно з умовами спірного договору, Управлінню надано вільний доступ для проведення технічного нагляду водного об`єкту, відтак даним договором обмежуються права Управління, як постійного користувача, на володіння та користування водним об`єктом та земельною ділянкою, на якій він розташований.

Прокурор зазначає, що за інформацією Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області від 16.12.2019 посадові особи ТОВ "Оазис Бисан" або інші фізичні та юридичні особи не звертались до Миколаїврибохорони із заявою та пакетом документів на проведення робіт із вселення водних біоресурсів, зариблення Явкинського водосховища за участю представників Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області не відбувалось, акт про виконані роботи із вселення водних біоресурсів не складався.

Вказане за твердженням прокурора, свідчить про те, що відповідачем-2 не дотримані вимоги Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, а тому, прокурор зазначає, що вселення водних біоресурсів з метою оптимізації стану водного об`єкту та очищення води не здійснювалось.

Окрім цього, однією з умов припинення договірних відносин, прокурор зазначає ненадання ТОВ "Оазис Бисан" двостороннього акта про зариблення Явкинського водосховища, передбаченого п.2.3 договору.

Вказані акти за 2014-2018 роки були надані відповідачем-2 до Управління тільки 10.12.2019 і представниками Управління не підписані.

Зазначене, на думку прокурора, також свідчить про відсутність у ТОВ "Оазис Бисан" та Управління наміру на зариблення водосховища в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, з метою його очищення.

Впродовж 2014-2019 років товариство "Оазис Бисан" сплачувало Управлінню кошти на виконання умов спірного договору, натомість за виконані роботи Управління упродовж 2014-2019 років жодних коштів товариству "Оазис Бисан" не сплачувало, що на думку прокурора, також свідчить, що вигодонабувачем за оскаржуваним договором є саме ТОВ "Оазис Бисан".

Прокурор у позові зазначає, що усе викладене свідчить про відсутність між сторонами спірного договору правовідносин із зариблення водосховища, а підтверджує наявність орендних відносин щодо природних ресурсів.

У зв`язку з цим, прокурор просить суд визнати спірний договір недійсним та зобов`язати відповідача-2 повернути у розпорядження держави в особі Баштанської районної державної адміністрації з правом постійного користування Баштанського міжрайонного управління водного господарства земельну ділянку водного фонду площею 105,16 га із загальної площі земельної ділянки 166,03 га вартістю 332661,14 грн., на якій розташована регулююча ємкість добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище".

3. Положення законодавства, що підлягають застосуванню, та висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч.1,2 ст. 76 ГПК України).

Згідно з приписами ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст.86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи згідно з нормами чинного законодавства України, яке регулює спірні відносини, вислухавши учасників справи у сукупності з наведеними вище обставинами, суд дійшов висновку про недоведеність прокурором підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Предметом позову у даній справі є вимога прокурора про визнання недійсними договору № 2 та додаткової угоди до нього, а також зобов`язання відповідача-2 про повернення державі земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом, які ТОВ "Оазис Бисан" займає на підставі оспорюваних правочинів. Підстави позову - удаваність оспорюваних правочинів та їх невідповідність вимогам, що ставляться до договорів оренди земельним законодавством.

Отже, першочергово дослідженню судом підлягає питання визначення дійсної правової природи договору, укладеного між відповідачами.

Статтею 11 ЦК України, зокрема, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

Водночас, відповідно до приписів частини 1 статті 235 ЦК України, удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним (див. висновки Верховного Суду у постановах від 15.06.2018 у справі № 916/933/17 та від 23.01.2019 у справі № 522/14890/16-ц).

Статтею 203 ЦК України визначено, що:

(1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

(2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

(3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

(4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

(5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

(6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В свою чергу відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У позовній заяві прокурор стверджує, що укладений між сторонами договір за своїм змістом хоча і схожий на договір підряду, але аналіз його положень, а також суть фактичних правовідносин, які склалися між його учасниками, дає підстави стверджувати, що насправді він є прихованим договором оренди.

В свою чергу, відповідач-2 у відзиві, з урахуванням зазначених вище додаткових пояснень до нього, наполягає на тому, що укладений правочин за своєю правовою природою є договором підряду, а саме, договором на виконання підрядних робіт з рибогосподарської меліорації, який регулюється Главою 61 ЦК України; на думку відповідачів, наявності орендних правовідносин з умов спірного договору не слідує.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду - встановлення правової природи правочинів, що вчиняються учасниками спору, є обов`язком суду, а оцінка цих правочинів сторонами для суду не є обов`язковою (див. постанову від 29.06.2021 у справі № 916/2813/18).

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Частиною 1 статті 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

При цьому, за змістом статті 13 Закону "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Отже, як і договори про надання послуг/підряду, так і договір оренди укладаються на платній основі.

Однак, договір про надання послуг передбачає отримання послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії/здійснення певної діяльності, за яку замовник (в даному випадку відповідач-1) має сплачувати кошти за надання такої послуги виконавцю (ТОВ "Оазис Бисан"). В той же час, і договір підряду також чітко визначає, що певну роботу виконує підрядник (ТОВ "Оазис Бисан"), а розраховується за цю роботу замовник (відповідач-1).

На відміну від договорів про надання послуг/підряду, договір оренди землі укладається на платній основі для отримання можливості користуватися земельною ділянкою (в тому числі землями, зайнятими об`єктом водного фонду) з використанням її корисних властивостей і правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) - отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Правові відносини між відповідачем-1 та відповідачем-2 виникли на підставі договору №2 від 08.01.2014 на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану регулюючої ємності добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище".

Положеннями чинних Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України не передбачено правового регулювання такого окремого виду договорів.

Типової форми такого договору також нормативно-правовими актами не затверджено.

Разом із тим, здійснивши оцінку погоджених сторонами умов спірного правочину, проаналізувавши обсяг прав та обов`язків, які виникли в результаті укладення такого правочину, суд дійшов наступних висновків.

Із змісту викладених вище приписів законодавства випливає, що основними елементами договору оренди землі є:

1) об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

2) строк дії договору оренди;

3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Основними ж рисами, притаманними договору підряду, є:

1) зобов`язання підрядника за завданням другої сторони (замовника) на свій ризик виконати певну роботу;

2) зобов`язання підрядника передати результат виконаної роботи замовнику;

3) зобов`язання замовника прийняти та оплатити виконану роботу згідно умов, визначених у договорі підряду.

В даному випадку відповідно до п.1.1 спірного договору, для здійснення заходів для екологічного оздоровлення регулюючої ємності добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище" сторони проводять оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану водосховища та поліпшення якості води, шляхом вселення у водний об`єкт рослиноїдних риб меліорантів у певній комбінації (полікультури) відповідної структури.

Відповідно до п. 2.2.2 договору, сторона 2 зобов`язана вселяти рослиноїдні риби меліоранти у певній комбінації (полікультури) відповідної структури відповідно до розділу 5 абз. 3 та п.3 висновків Розробки комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного стану технологічної водойми Миколаївської області (Явкинське водосховище) розробленої та затвердженої ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" від 15.11.2012 (далі ? "Розробка комплексних заходів") для здійснення біологічного очищення та видалення з водойми надлишкової біомаси, шляхом її утилізації та поліпшити якість води.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про аквакультуру", рибогосподарська меліорація ? комплекс заходів, спрямованих на оптимізацію показників гідрологічного, гідрохімічного, гідробіологічного режимів та підвищення біологічної продуктивності водних об`єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм, поліпшення умов природного відтворення та якісного складу гідробіонтів з метою їх збереження та раціонального використання.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про аквакультуру", суб`єкти аквакультури мають право, зокрема, на проведення робіт з рибогосподарської меліорації водних об`єктів (їх частин), які використовуються для цілей аквакультури.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про аквакультуру", державна підтримка у сфері аквакультури здійснюється, зокрема, за напрямами проведення комплексу меліоративних та ремонтно-відновлювальних робіт на рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), рибогосподарських технологічних водоймах з метою підвищення їх біологічної продуктивності.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про аквакультуру":

"1. Рибогосподарська меліорація водних об`єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм здійснюється з метою цілеспрямованого підвищення їх біологічної продуктивності, поліпшення умов існування об`єктів аквакультури, поліпшення їх кількісних та якісних характеристик, регулювання чисельності малоцінних для товарного виробництва гідробіонтів.

Рибогосподарська меліорація здійснюється за такими основними напрямами:

проведення днопоглиблювальних робіт та/або робіт з видалення донних відкладень;

видалення зайвої водної рослинності;

вселення об`єктів аквакультури, створення штучних донних ландшафтів з метою поліпшення екологічного стану водного об`єкта та умов природного відтворення водних біоресурсів;

вилучення хижих і малоцінних видів водних біоресурсів з метою запобігання їх негативного впливу на об`єкти аквакультури;

запобігання масовій загибелі гідробіонтів та ліквідація її наслідків.

Порядок здійснення рибогосподарської меліорації водних об`єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства".

Судом встановлено, що на даний час порядок здійснення рибогосподарської меліорації не затверджений.

Таким чином, рибогосподарська меліорація є саме роботою, може виконуватися підрядником на свій ризик, та передбачає зобов`язання підрядника передати результат такої роботи замовнику, а тому за своїм змістом не суперечить визначенню підрядних робіт, яке випливає з положень ст. 837 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Законом України від 24.02.2012 № 4836-VІ була затверджена Загальнодержавна цільова програма розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року.

Метою вказаної Програми є визначення основних напрямів державної політики у сфері водного господарства для задоволення потреби населення і галузей національної економіки у водних ресурсах, збереження і відтворення водних ресурсів, впровадження системи інтегрованого управління водними ресурсами за басейновим принципом, відновлення ролі меліорованих земель у продовольчому та ресурсному забезпеченні держави, оптимізація водоспоживання, запобігання та ліквідація наслідків шкідливої дії вод.

Відповідач-1 у своєму відзиві зазначає, що восени 2012 року Миколаївське обласне управління водних ресурсів замовило у Херсонського державного аграрного університету створення та передачу науково-технічної продукції на тему "Обґрунтування меліоративного використання рослиноїдних риб у водосховищах Миколаївської області (Явкинське водосховище, Червоноставське водосховище, водойма в с.Явкино, Водяно-Лоринське водосховище, Степівське водосховище, Расвєтовське водосховище)".

На виконання даного замовлення, Херсонським державним аграрним університетом була виконана відповідна Розробка комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного стану технологічної водойми Миколаївської області (Явкинське водосховище) від 15.11.2012 для здійснення біологічного очищення та видалення з водойми надлишкової біомаси, шляхом її утилізації та поліпшення якості води.

З даного комплексу заходів вбачається, що Явкинське водосховище, що розміщене в балці Вірьовчина, входить до басейну річки Дніпро.

Відповідно до зазначеної програми, Явкинське водосховище потребувало здійснення відповідних заходів очищення, зокрема, шляхом заселення рослиноїдних риб, у зв`язку з чим, між Баштанським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "Оазис Бисан" і був укладений договір №2 від 08.01.2014 на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану регулюючої ємності добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище".

Як встановлено господарським судом в ході розгляду даної справи, товариство "Оазис Бисан" починаючи з 2014 року, тобто з дати укладання вказаного договору виконує його умови шляхом заселення в Явкинське водосховище рослиноїдних риб.

Так, в матеріалах справи наявні копії програм робіт по заходам, спрямованим на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану у регулюючій ємкості добового регулювання Явкинської зрошувальної системи "Явкинське водосховище", а саме щільності посадки рибопосадкового матеріалу та результатів вирощування на 2014-2020 роки (а.с.92-98 т.1), а також акти про зариблення за 2014-2018 роки, копії яких надані прокурором (а.с.99-103 т.1), та актами про зариблення за 2020 рік, копії яких надані відповідачем-2 (а.с.2-3 т.2).

Окрім цього, в матеріалах справи наявні надані відповідачем-2 докази придбання ним риби для подальшого зариблення впродовж 2014-2020 років - відповідні видаткові накладні (а.с.28-34 т.2), та об`єм (маса у кілограмах) і найменування придбаної риби співпадає із об?ємом та найменуванням риби, використаної для зариблення Явкинського водосховища, зазначених у актах зариблення.

Прокурор зазначає, що за інформацією Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області від 16.12.2019 посадові особи ТОВ "Оазис Бисан" або інші фізичні та юридичні особи не звертались до Миколаїврибохорони із заявою та пакетом документів на проведення робіт із вселення водних біоресурсів, зариблення Явкинського водосховища за участю представників Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області не відбувалось, акт про виконані роботи із вселення водних біоресурсів не складався.

Вказане за твердженням прокурора, свідчить про те, що відповідачем-2 не дотримані вимоги Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, а тому, прокурор зазначає, що вселення водних біоресурсів з метою оптимізації стану водного об`єкту та очищення води не здійснювалось.

Разом із тим, у відповідності до п. 1.2 указаного вище Порядку, його розроблено відповідно до Законів України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів", "Про тваринний світ", "Про Червону книгу України", "Про рибу, інші водні лісне і ресурси та харчову продукцію з них", Указу Президента України від 16 квітня 2011 року № 484 "Про Державне агентство рибного господарства України", постанови Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1192 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства".

Цей Порядок регламентує проведення робіт із штучного розведення (відтворення), переселення та акліматизації водних біоресурсів (включаючи види, які занесені до Червоної книги України) у рибогосподарських водних об`єктах загальнодержавного значення (крім водних об`єктів, розташованих у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду), у тому числі у водних об`єктах, які експлуатуються в режимі спеціального товарного рибного господарства підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадянами України, іноземцями й особами без громадянства, що виконують комплекс робіт з відтворення водних біоресурсів, та роботу Комісії з контролю за проведенням робіт із вселення водних біоресурсів.

Судом встановлено, що указаний вище Порядок не містить посилань на Закон України "Про аквакультуру" та не містить вказівок на регулювання правовідносин щодо рибогосподарської меліорації (метою якої є саме очищення водойми, а не розведення (відтворення) риби), що виключає застосування вимог цього Порядку до спірних правовідносин.

За твердженнями відповідача-1, зазначеними у відзиві, ним фактично не підписувались акти про зариблення та програми робіт та не наполягалось на їх складанні, оскільки факт періодичного зариблення ним беззаперечно спостерігався. В подальшому, акти про зариблення №№297-301 та програми робіт №302-398 були отримані відповідачем-1 та прийняті без будь-яких заперечень.

Разом із тим, для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), якими сторони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення, приписами ГПК України (стаття 73) визначено чіткий перелік засобів, на підставі яких такі дані судом встановлюються і такого засобу доказування, як "особисте спостереження", чинний ГПК України не містить. За такого указані вище доводи відповідача-1 не можуть бути визнаними допустимими.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов?язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20.

Якість проведених відповідачем-2 робіт із зариблення підтверджується наявним у матеріалах справи звітом ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" (а.с.227-257 т.1), з якого вбачається, що у 2020 році порівняно із 2012-м роком у Явкинському водосховищі: спостерігається тенденція до зниження вмісту біогенних елементів (азоту та фосфору), що свідчить про покращення фізико-хімічного режиму; знизились показники розвитку фітопланктону; знизився рівень евтрофікації водойми; зафіксовано різке відставання від очікуваних показників промислового повернення, і, відповідно, промислової продукції, що пояснюється неконтрольованим видобутком риби місцевим населенням, що постійне спостерігається, а також невисокою ефективністю вилову риби силами ТОВ "Оазис Бисан"; встановлений незаперечний меліоративний вплив рибогосподарського використання Явкінського водосховища, незаперечне покращення соціальних умов навколишніх населених пунктів у зв`язку із неконтрольованим видобутком риби та визначено, що в цілому виконання ТОВ "Оазис Бисан" комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію гідрологічного, гідрохімічного стану Явкинського водосховища сприяє покращенню показників водойми.

Вказані докази свідчать про фактичне виконання відповідачем-2 умов спірного договору щодо здійснення зариблення Явкинського водосховища рослиноїдними видами риби.

За таких обставин суд визнає, що твердження прокурора щодо відсутності фактичного виконання ТОВ "Оазис Бисан" умов спірного договору та настання реальних наслідків цього договору матеріалами справи не підтверджуються.

Суд також дійшов висновку про те, що спірний договір містить зобов`язання замовника щодо прийняття та оплати виконаної роботи ? оскільки умовами п. 3.1 спірного договору учасники обумовили певну суму коштів (43159,68 грн.), яка підлягає сплаті на рік (та в подальшому її коригували щороку).

На думку прокурора вказана сума коштів є платою відповідача-2 відповідачу-1 за користування водосховищем.

У тексті вказаного пункту договорі дійсно не зазначено що це за сума та хто і кому її має сплачувати, однак, у тексті наступного пункту договору вказано, що сторона 2 (ТОВ "Оазис Бисан") сплачує стороні 1 (Управлінню) вартість кормової бази (відповідно до рахунку) а приріст рибопосадкового матеріалу використовує як дохідну частину на свій розсуд. Жодні інші умови договору не містять визначених сум коштів та умов щодо порядку та строків їх сплати.

Отже, з аналізу даних пунктів договору, суд дійшов висновку, що кошти в сумі 43159,68 грн. (та подальші кошти, які щороку сплачувались відповідачу-1) є саме вартістю кормової бази (трави), яка використовувалась для відгодівлі рослиноїдних видів риб, зариблених відповідачем-2.

При цьому, із умов спірного договору вбачається, що вигодонабувачами за ним є обидві сторони - Управління отримує екологічне оздоровлення зрошувальної системи Явкинського водосховища, чим виконує, зокрема, умови Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро, а ТОВ "Оазис Бисан" здійснюючи зариблення водосховища та відгодівлю риби отримує її приріст (приріст рибопосадкового матеріалу - п. 3.2), та може використовувати вирощену рибу як дохідну частину на свій розсуд.

Судом також прийнято до уваги, що вирощену у Явкинському водосховищі рибу також неконтрольовано виловлює місцеве населення найближчих населених пунктів, що знайшло своє відображення у звіті Херсонського державного аграрного університету "Оцінка стану Явкинського водосховища в процесі його використання ТОВ "Оазис Бисан", що свідчить по-перше, про відсутність цілеспрямованої господарської діяльності товариства "Оазис Бисан" з метою отримання прибутку, а по-друге, спростовує твердження прокурора про суттєве обмеження доступу до території Явкинського водосховища, в тому числі представникам Баштанської РДА, оскільки жодних документальних доказів такого обмеження (акти про недопуск чи перешкоджання доступу працівників Баштанської РДА) прокурором до суду не надано.

Крім того, як зазначалося вище, відповідно до п.3.2 договору, сторона-2 сплачує стороні-1 вартість кормової бази (відповідно розрахунку), а приріст рибо посадкового матеріалу використовує як дохідну частішу па свій розсуд.

Відповідно до п.2.4.1 договору, сторона 2 мас право вирощену рибу відловлювати та реалізовувати па свій розсуд. Викладене свідчить про те, що відшкодування (оплата) вартості виконаних робіт здійснюється за рахунок відлову та реалізації приросту риби, що не суперечить чинному законодавству.

Так, відповідно до ч.2 ст.843 та ст.854 ЦК України, ціна роботи або спосіб її визначення у договорі підряду взагалі може не визначатись, а оплата може здійснюватися після закінчення виконання всіх робіт.

Викладені обставини у своїй сукупності дозволяють дійти висновку про те, що договором передбачене отримання ТОВ "Оазис Бисан" оплати по договору, як це притаманно договорам підряду.

З урахуванням викладеного, суд визнає, що спірний договір відповідає наведеним у законодавстві ознакам договору підряду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази фактичного передання Управлінням ТОВ "Оазис Бисан" земельної ділянки та використання цієї ділянки відповідачем-2 для власних господарських потреб, оскільки наявні у суду відомості щодо здійснення відповідачем-2 зариблення Явкинського водосховища не свідчать про фактичне використання ним для своїх господарських потреб земельної ділянки навколо або під водним дзеркалом Явкинського водосховища.

Спірний договір також не містить такого істотного елементу договору оренди, як зазначення орендної плати, її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За такого неможливо визнати, що спірний договір містить передбачені законодавством ознаки договору оренди.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності не можуть бути визнаними такими, що свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За такого у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст., 74, 76-79, 129, 237, 238, 240, 241ГПК України, суд ?

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Учасники справи:

позивач: керівник Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області (56101, Миколаївська обл., м. Баштанка, пров. Пожежний, 3)

в інтересах держави в особі: Баштанської районної державної адміністрації (56101, Миколаївська обл., м. Баштанка, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 37)

до відповідачів: 1) Баштанського міжрайонного управління водного господарства (56100, Миколаївська обл., м. Баштанка, вул. Соборна, буд. 127);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазис Бисан» (54028, м. Миколаїв, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 14)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, яюцо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено і підписано: 07.10.2022 (у зв`язку з відновленням за розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 №41 територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області та після закінчення терміну перебування головуючого у справі у відпустці).

Суддя О.В.Ткаченко