ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа №907/224/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» б/н від 11.07.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/1655/22 від 12.07.2022)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 (суддя Лучко Р.М., повний текст складено 16.06.2022)

у справі № 907/224/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (надалі ТзОВ «Львівгаз збут»), м. Львів

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня»» (надалі КНП «Мукачівська ЦРЛ»), м. Мукачево Закарпатської області

про стягнення 142 764,30 грн

за участю учасників справи: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до КНП «Мукачівська ЦРЛ» про стягнення 131148,00 грн боргу за поставлену електричну енергію, 5901,70 грн інфляційних втрат, 745,28 грн 3% річних, 4968,52 грн пені за січень 2022, посилаючись на неналежне виконання відповідачем Договору про закупівлю електричної енергії у постачальника № 60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021.

В подальшому ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з заявою про зміну підстави позову та зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 справі № 907/224/22 заяву ТзОВ «Львівгаз збут» про зміну підстави позову та зменшення позовних вимог залишено без розгляду.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 у справі № 907/224/22 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що матеріалами справи не підтверджується, що постачання відповідачу електричної енергії на суму позовних вимог 131148,80 грн відбулося саме на підставі Договору № 60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021, а враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 131148,80 грн заявлені саме на підставі Договору № 60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 року, зобов`язання за яким щодо поставки визначеної Договором кількості електричної енергії відповідачу та її оплати в сторін припинилися, то твердження позивача про порушення КНП «Мукачівська ЦРЛ» умов цього договору є безпідставними, оскільки доказів розповсюдження його дії на спірну вартість електроенергії позивачем суду не надано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТзОВ «Львівгаз збут» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що для споживання електричної енергії у січні 2022 року, у обсязі більшому ніж сторони погодили у договорі, відповідач повинен був мати укладений новий договір про закупівлю електричної енергії або внести зміни у діючий договір в частині обсягу/кількості споживання електричної енергії. У випадку відсутності укладеного договору на закупівлю електричної енергії відповідач не мав підстав здійснювати споживання електричної енергії та зобов`язаний був самостійно обмежити (припинити) споживання електричної енергії. Відтак скаржник вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд, керуючись принципом суд знає закони, повинен був застосувати до спірних правовідносин ч. З ст. 670 ЦК України, як підставу для позовних вимог про стягнення заборгованості за додатково прийнятий товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 справу №907/224/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Орищин Г.В. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ «Львівгаз збут» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 у справі № 907/224/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи про їхнє право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Учасники даного судового процесу були повідомлені про нього згідно контактних даних, відомості про які містяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи апеляційного суду у порядку, встановленому Законом України Про доступ до судових рішень, були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позивач та відповідач в строки, визначені судом, жодних заяв та клопотань не подали.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечив, зазначив, зокрема, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

22.12.2021 за результатом проведення процедури закупівлі відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» ТзОВ «Львівгаз збут» (постачальник) та КНП «Мукачівська ЦРЛ» (споживач) було укладено Договір про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21, відповідно до п. 2.1 якого, постачальник продає Електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач, в свою чергу, оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Кількість електричної енергії на 2021 рік за умовами даного Договору визначено в обсязі 133 000 кВт/год відповідно до Додатку №3 до Договору.

Згідно з п. 5.1. Договору ціна цього останнього становить 3,20 грн, в тому числі ПДВ 0,53 грн. Загальна сума договору становить 425600,00 грн (з ПДВ). Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 5.5. Договору є календарний місяць.

Пунктом 2 Додатку 4 до Договору (Порядок розрахунків) визначено оформлення сторонами акту приймання-передавання товарної продукції щомісячно після закінчення розрахункового періоду.

Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем «Звіту про покази засобів обліку» оператору системи з подальшим наданням оператором системи розподілу обсягів спожитої електроенергії постачальнику за ціною, яка діє на дату розрахунку помноженою на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 3 Додатку 4 до Договору - Порядок розрахунків).

Відповідно до п.п. 5.6., 5.7. Договору оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у строк, що визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту його отримання споживачем.

Згідно з п. 13.1. Договір набуває чинності з дати його підписання та укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач.

Термін дії Договору відповідно до п. 10 Додатку №2 до Договору (Комерційна пропозиція) сторонами визначено до 31.12.2021, а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання.

Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 13.4. Договору).

30.12.2021 сторонами в справі укладено Додаткову угоду №1 до Договору №60ЕР797-19860-21 (а.с. 22), відповідно до п. 1 якої з метою проведення процедури закупівлі електричної енергії на 2022 рік відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжено дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року.

31.12.2021 сторонами в справі укладено Додаткову угоду №2 до Договору №60ЕР797-19860-21 (а.с. 23) відповідно до п. 1 якої, з метою проведення процедури закупівлі електричної енергії на 2022 рік відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжено дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №2 гранична сума останньої складає 85120,00 грн.

Відповідач здійснив оплату вартості поставленої йому в січні 2022 року електричної енергії в розмірі 85120,00 грн.

За твердженням позивача на виконання умов укладеного між сторонами Договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 (з врахуванням Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 до нього) в січні 2022 року відповідачу здійснено постачання електричної енергії в обсязі 67584 кВт/год на суму 216268,80 грн (з ПДВ), з яких відповідачем сплачено лише 85120,00 грн, у зв`язку з чим станом на 04.04.2022 заборгованість КНП «Мукачівська ЦРЛ» за поставлену за Договором про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 електричну енергію становить 131148,80 грн.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду Акт приймання - передачі електричної енергії до Договору №ЗЛВ82005426 за січень 2022 на суму 216268,80 грн, рахунок на оплату №82005426 без дати, акт звірки взаєморозрахунків за період з січня по лютий 2022 року.

Відтак, стверджуючи про наявність у КНП «Мукачівська ЦРЛ» заборгованості в розмірі 131148,80 грн за поставлену в січні 2022 року за Договором про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 електричну енергію, ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Приписами ст. 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як зазначалося вище, Договір про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 укладений за наслідком проведеної публічної закупівлі за бюджетні кошти. Відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню також приписи Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 13.2. Договору згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами електронного атракціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/ спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного атракціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника або зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Відповідне положення містяться в пункті 13.4. Договору.

Статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання.

Як було зазначено вище, Договір про закупівлю електричної енергії №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 був продовжений сторонами шляхом укладення Додаткових угод №1 та №2 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року в обсязі, що не перевищує 20% суми договору (85 120,00 грн).

Загальна сума (ціна) продовженого на 2022 рік Договору №60ЕР797-19860-21 в розмірі 85 120,00 грн відповідачем сплачена в повному обсязі.

Волдночас доказів внесення змін до Договору №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 в частині збільшення обсягу електричної енергії та, відповідно й ціни Договору на січень 2022 року суду не надано.

Таким чином, надаючи в сукупності оцінку наявних в матеріалах справи доказів на предмет належності, допустимості та вірогідності (ст.ст. 76, 77, 79 ГПК України), суд зазначає, що позивачем не доведено факту здійснення постачання електричної енергії на суму 131148,80 грн в рамках виконання сторонами саме Договору №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021, а тому невідповідним є поширення його умов на постачання електричної енергії на суму та в обсязі, що не охоплюються умовами Договору та з перевищенням загальної ціни Договору, що в даній ситуації є істотними умовами укладеного між сторонами Договору про закупівлю електричної енергії.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що а понаднормове збільшення обсягу закупівлі та, відповідно, й ціни закупівлі у невстановленій формі та без означених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав є порушенням визначених в ст. 5 даного Закону принципів економії, ефективності та пропорційності публічної закупівлі, може нівелювати зміст процедур публічних закупівель та призводити до зловживань під час їх проведення.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не підтверджено того, що постачання відповідачу електричної енергії на суму 131148,80 грн відбулося саме на підставі Договору № 60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що в позові слід відмовити, оскільки в обґрунтування позову позивач посилається саме не неналежне виконання умов Договору № 60ЕР797-19860-21, проте матеріалами справи підтверджено, що свої зобов`язання за Договором відповідач виконав у повному обсязі.

Доводи скаржника про необхідність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 670 ЦК України, господарський суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та не бере до уваги з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 14 ГПК України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Суд зобов`язаний вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Статтею 162 ГПК України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, правові підстави позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та підстави позову на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, з огляду на те, що позивачем, при зверненні до суду з матеріально-правовою вимогою визначено в якості предмета позову - стягнення заборгованості за Договором; підставою позову неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором - суд не вправі самостійно вийти за межі означених позивачем вимог та прийняти рішення щодо позовної вимоги, яка до суду не пред`являлася.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року та набула чинності для України 11.09.1997 року, закріплює право кожної людини на справедливий суд і зазначає, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що в спірних правовідносинах неможливо пославшись на принцип jura novit curia (Суд знає закони) змінювати підстави позову та правову кваліфікацію.

Відтак, доводи про необхідність застосування судом першої інстанції ст. 670 ЦК України суперечить принципу змагальності сторін, принципу рівності сторін у судовому процесі, а також праву кожної особи на справедливий суд, і виходить за межі повноважень суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) та у справі Трофимчук проти України (Рішення ЄСПЛ від 28.10.2010), в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи викладені в апеляційній скарзі та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ «Львівгаз збут» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 у справі № 907/224/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді О.С. Скрипчук

Г.В. Орищин