ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1740/22

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Сметанюк І.М. за довіреністю;

Від відповідача: Михайлов О.В. /керівник/; Дударенко С.В. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства „Одесагаз до міського комунального підприємства „Одеська теплоелектроцентраль №2 про стягнення 3 373 334,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Одесагаз (далі по тексту АТ „Одесагаз) звернулось до господарського суду із позовною заявою до міського комунального підприємства „Одеська теплоелектроцентраль №2 (далі по тексту Підприємство) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 3 373 334,62 грн., яка складається із основного боргу у розмірі 2 763 910,02 грн., пені у розмірі 281 186,82 грн., збитків від інфляції у розмірі 301 923,84 грн., 3% річних у розмірі 26 313,94 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором розподілу природного газу, до якого відповідач приєднався, підписавши заяву від 01.07.2016р., в частині оплати вартості наданих позивачем протягом січня-червня 2022р. послуг.

Підприємством у поданому до суду відзиві на позовну заяву було визнано факт наявності заборгованості за договором від 01.07.2016р. у розмірі 2 763 910,02 грн. Разом з цим, відповідач заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних, посилаючись на збитковість власної діяльності в умовах воєнного стану у зв`язку із скороченням оплат за послуги з постачання теплової енергії від населення, яке складає 95% споживачів у м. Теплодар. Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022р., якою заборонено відключення споживачів від комунальних послуг на період воєнного стану, а також стягнення із споживачів пені та штрафу за несвоєчасно оплачені комунальні послуги, Підприємство просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ „Одесагаз у названій частині. Крім того, за переконанням відповідача, настання форс-мажорних обставин, у своїй сукупності із іншими обставинами, є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області №124/В-2017 від 25.05.2017р. Підприємство було визначено з 01.04.2017р. виробником, транспортувальником, постачальником теплової енергії та виконавцем послуг з теплопостачання (опалення) у м. Теплодар.

01.07.2016р. Підприємством було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживачі, що не є побутовими), відповідно до якої, Підприємство, ознайомившись з умовами типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015р., приєдналось до його умов із повідомленням своїх персоніфікованих даних.

Постановою НКРЕКП №2763 від 22.12.2021р. для АТ „Одесагаз були встановлені тарифи на послуги з розподілу природного газу.

На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору розподілу природного газу від 01.07.2016р., АТ „Одесагаз були надані Підприємству послуги з розподілу природного газу, що підтверджується наступними підписаними між сторонами актами наданих послуг: актом від 31.01.2022р. на суму 460 651,67 грн., актом від 28.02.2022р. на суму 460 651,67 грн., актом від 31.03.2022р. на суму 460 651,67 грн., актом від 30.04.2022р. на суму 460 651,67 грн., актом від 31.05.2022р. на суму 460 651,67 грн.,, актом від 30.06.2022р. на суму 460 651,67 грн. Таким чином, загальна вартість наданих позивачем протягом січня 2022р. червня 2022р. послуг складає 2 763 910,02 грн.

Листом №03/01-72 від 18.02.2022р. Підприємство у відповідь на претензію АТ „Одесагаз просило врегулювати спірні питання у досудовому порядку шляхом підписання графіку погашення заборгованості на строк до 01.10.2022р.

Листом №03/01-279 від 23.05.2022р. Підприємство у відповідь на претензію АТ „Одесагаз просило врегулювати спірні питання у досудовому порядку шляхом підписання графіку погашення заборгованості на строк до 01.11.2022р.

30.06.2022р. між АТ „Одесагаз та Підприємством було підписано акт звірки взаємних розрахунків за І півріччя 2022р. за договором розподілу природного газу від 01.07.2016р., з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 781 171,97 грн.

З довідок №03/01-438 від 17.08.2022р., №03/01-439 від 17.08.2022р., складених Підприємством, вбачається, що чистий збиток відповідача за січень-травень 2022р. складає 1 866 000,00 грн. Крім того, у Підприємства наявна дебіторська та кредиторська заборгованість, невідшкодована заборгованість з різниці в тарифах станом на 01.07.2022р. складає 8 715 900,00 грн.

Крім того, з довідки №03/01-437 від 17.08.2022р. вбачається, що станом на 01.08.2022р. заборгованість населення за послуги з постачання теплової енергії перед Підприємством складає 15 207 791,62 грн.

На підтвердження доводів, наведених у відзиві на позовну заяву про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених АТ „Одесагаз позовних вимог про стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних, відповідачем також було надано суду договір про постачання природного газу від 23.10.2021р., укладений між Підприємством та ТОВ „Газопостачальна компанія „Нафтогаз Трейдинг; договір про договірне списання №1160223 від 01.12.2021р., за умовами якого Підприємство доручає Банку здійснювати договірне списання грошових коштів для оплати природного газу за договором від 23.10.2021р.

З довідок №02/15-338 від 26.08.2022р., №02/15-337 від 26.08.2022р., складених АТ „Одесагаз, вбачається, що чистий збиток позивача за 2021р. складає 794 103 000,00 грн., за перше півріччя 2022р. 460 609 000,00 грн. Крім того, у позивача наявна дебіторська та кредиторська заборгованість.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Підприємства, АТ „Одесагаз було наголошено про наявність правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості у загальному розмірі 3 373 334,62 грн., оскільки відповідачем в порушення умов договору розподілу природного газу від 01.07.2016р. не було оплачено вартості наданих позивачем послуг за січень-червень 2022р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

В силу вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015р., відповідно до п. 1.1 якої типовий договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 2.1 типового договору розподілу природного газу Оператор ГРМ (оператор газорозподільної системи) зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Умовами п. 6.4 типового договору розподілу природного газу визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 6.6 типового договору розподілу природного газу передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 7.4 типового договору розподілу природного газу Споживач зобов`язується: 1) здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; 2) своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); 3) не перешкоджати Оператору ГРМ у здійсненні заходів щодо вдосконалення обліку природного газу для точності виміру обсягів розподілу та споживання природного газу, у тому числі встановлення засобів дистанційної передачі даних, установлення дублюючих засобів вимірювальної техніки чи монтажу окремих закладних частин для можливості їх встановлення за рахунок Оператора ГРМ; 4) забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; 5) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 6) забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; 7) дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; 8) на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Положеннями п. 8.2 типового договору розподілу природного газу визначено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. п. 10.1-10.4 типового договору розподілу природного газу сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 01.07.2016р. Підприємство приєдналось до типового договору розподілу природного газу. На виконання зобов`язань прийнятих на себе за умовами договору розподілу природного газу від 01.07.2016р., АТ „Одесагаз протягом січня-червня 2022р. були надані Підприємству послуги з розподілу природного газу, загальна вартість яких складає 2 763 910,02 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами наданих послуг.

Проте, в порушення наведених норм закону та положень договору розподілу природного газу від 01.07.2016р. Підприємством не було оплачено вартості наданих АТ „Одесагаз протягом січня-червня 2022р. послуг, результаті чого станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість у розмірі 2 763 910,02 грн.

З викладених обставин, позовні вимоги АТ „Одесагаз до Підприємства про стягнення суми основного боргу у розмірі 2 763 910,02 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України АТ „Одесагаз було заявлено до стягнення збитки від інфляції у розмірі 301 923,84 грн. та 3% річних у розмірі 26 313,94 грн., нараховані на 20.07.2022р. включно.

Господарський суд звертає увагу АТ „Одесагаз, що необхідною умовою для визначення обґрунтованості вимог в частині застосування до відповідача заходів відповідальності, передбачених ст. 625 ЦК України, крім обставин наявності несвоєчасно виконаного боржником грошового зобов`язання, є правильність визначення позивачем періоду нарахування, у тому числі, моменту (строку), з якого боржник вважається таким, що прострочив.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання підлягає виконанню у строк (термін), який ним встановлений.

Пунктом 6.6 типового договору розподілу природного газу передбачено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Враховуючи умови типового договору розподілу природного газу, суд доходить висновку, що остаточний розрахунок за надані, наприклад, у січні 2022р. послуги мав бути здійснений Підприємством до 10 лютого 2022р. включно. Проте, в порушення умов договору, збитки від інфляції та 3% річних були розраховані позивачем з 10 числа поточного місяця, що не відповідає умовам договору.

З огляду на викладене вище, судом було самостійно розраховано 3% річних та збитки він інфляції на заборгованість, яка виникла у січні-червні 2022р., починаючи з 11 числа наступного за розрахунковим, та встановлено, що правильним розміром 3% річних є 19 460,96 грн., правильним розміром збитків від інфляції є сума 221 721,73 грн.

З посиланням на умови п. 8.2 типового договору розподілу природного газ, а також приписи чинного законодавства позивачем було заявлено до стягнення пеню у розмірі 281 186,82 грн., нараховану по 20.07.2022р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд зазначає, що АТ „Одесагаз при здійсненні нарахування пені було допущено помилку аналогічну помилці, допущеній при розрахунку 3% річних та збитків від інфляції неправильно визначено початковий момент прострочення оплати вартості наданих послуг. З огляду на викладене вище, судом було самостійно розраховано пеню та встановлено, що правильним розміром пені є 221 365,21 грн.

При наданні оцінки клопотанню Підприємства про зменшення 3% річних, збитків від інфляції та пені, господарський суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області №124/В-2017 від 25.05.2017р. Підприємство було визначено з 01.04.2017р. виробником, транспортувальником, постачальником теплової енергії та виконавцем послуг з теплопостачання (опалення) у м. Теплодар.

24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022р. „Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану установлено, що з 24.02.2022р. та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1, абзацу 3 ч. 3 ст. 14 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні № 671/97-ВР від 02.12.1997р. торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання. Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Загальновідомим є факт розміщення на сайті Торгово-промислова палата України листа №2024/02.07.1 від 28.04.2022р., згідно якого Торгово-промислова палата України засвідчила настання з 24.02.2022р. форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) військову агресію Російської Федерації, що стало підставою для введення воєнного стану.

Господарський суд зазначає, що Підприємством не були надані суду докази дотримання умов п.п. 10.1-10.4 типового договору розподілу природного газу в частині негайного повідомлення АТ „Одесагаз про форс-мажорні обставини, отже, лише факт введення воєнного стану, в даному випадку, не може бути достатнім для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Поряд з цим, вказані обставини є підставою для зменшення штрафних санкцій.

Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Господарським судом враховано, що Підприємство, забезпечуючи населення м. Теплодар тепловою енергією, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022р. не має права з 24.02.2022р. нараховувати та стягувати неустойку, інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, а також припиняти надання житлово-комунальних послуг.

Наведене, за переконанням суду, є достатньою підставою для зменшення заявленої АТ „Одесагаз до стягнення пені, оскільки задоволення позовних вимог у повному обсязі матиме наслідком покладення на відповідача невиправданого тягаря, що не відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності.

З викладених обставин господарський суд вважає за можливе зменшити заявлену АТ „Одесагаз до стягнення пеню до суми 3533,77 грн., яка була розрахована на заборгованість за січень 2022р. з 11.02.2022р. по 24.02.2022р.

При цьому, господарським судом відхиляється клопотання Підприємства про зменшення нарахованих позивачем трьох відсотків річних та збитків від інфляції із посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. по справі №902/417/18, з огляду на наступне.

Так, у постанові від 18.03.2020р. по справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Слід зазначити, що у межах справи №902/417/18 судами було встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору поставки було передбачено сплату боржником 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96% відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

З огляду на викладене вище, господарський суд, по-перше, зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. по справі №902/417/18 питання про наявність у суду права зменшувати збитки від інфляції не було предметом оцінки. За таких обставин, господарський суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення розміру збитків від інфляції. Крім того, господарський суд, враховуючи обставини даної справи, приймаючи до уваги нарахування АТ „Одесагаз 3% річних, розмір яких є справедливим та пропорційним до простроченої відповідачем суми заборгованості, дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення трьох відсотків річних.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із міського комунального підприємства „Одеська теплоелектроцентраль №2 на користь акціонерного товариства „Одесагаз суми основного боргу у розмірі 2 763 910,02 грн., збитків від інфляції у розмірі 221 721,73 грн., 3% річних у розмірі 19 460,96 грн., пені у розмірі 3 533,77 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Враховуючи визнання відповідачем заявлених позивачем вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 2 763 910,02 грн. до початку розгляду судом справи по суті, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 20 729,31 грн. згідно зі ст. 130 ГПК України. Решта суми судового збору покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 129 ГПК України

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з міського комунального підприємства „Одеська теплоелектроцентраль №2 /65490, Одеська область, м. Теплодар, вул.. Польова, буд. 1, офіс 18; ідентифікаційний код 05519847/ на користь акціонерного товариства „Одесагаз /65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1; ідентифікаційний код 03351208/ суму основного боргу у розмірі 2 763 910,02 грн. /два мільйони сімсот шістдесят три тисячі дев`ятсот десять грн. 02 коп./, збитки від інфляції у розмірі 221 721,73 грн. /двісті двадцять одна тисяча сімсот двадцять одна грн. 73 коп./, 3% річних у розмірі 19 460,96 грн. /дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят грн. 96 коп./, пеню у розмірі 3 533,77 грн. /три тисячі п`ятсот тридцять три грн.. 77 коп./, судовий збір у розмірі 24 400,06 грн. /двадцять чотири тисячі чотириста грн. 06 коп./.

3. Повернути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса /65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, / на користь акціонерного товариства „Одесагаз 65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1; ідентифікаційний код 03351208/ судовий збір у розмірі 20 729,31 грн. /двадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять грн. 31 коп./, сплачений згідно платіжного доручення № від 25.07.2022р.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна