ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. Справа№ 910/2828/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022

у справі № 910/2828/22 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради

(Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

про стягнення 102 606,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 102 606,12 грн, з яких: 86 813, 84 грн - основний борг, 4 783,65 грн - 3% річних та 11 008,63 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості поставленої теплової енергії в період з жовтня 2018 по жовтень 2021 включно за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, площею - 164, 4 кв. м. (особовий рахунок ), з посиланням на ст. 11, 525, 526, 610, 612, 625, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст. 216, 230-232 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» 86 813,84 грн - основного боргу, 4 632,66 грн - 3% річних, 10 337,11 грн - інфляційних втрат та 2 461,11 грн. - судового збору.

При ухваленні вказаного рішення судом першої інстанції було встановлено, що господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків (у тому числі житловий будинок на вулиці Прорізна 18/1Г), здійснює Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва". Також, суд першої інстанції зазначив, що відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Судом встановлено, що відповідачем за період з жовтня 2018 по жовтень 2021 було спожито теплову енергію на суму загальну суму 86 813,84 грн, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про нарахування за теплову енергію, доказів оплати на момент прийняття рішення суду відповідачем не надано, а тому позовні вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 86 813,84 грн судом задоволено, відповідно здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнуто з відповідача на користь позивача 4 632,66 грн - 3% річних, 10 337,11 грн - інфляційних втрат.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, Комунальне підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування рішення апелянт посилається на те, що нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, площею - 164, 4 кв. м. йому не належить та він не споживає теплову енергію у даному приміщенні. Суд першої інстанції не встановив опалювальну площу будинку чи приміщень за адресою м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г та не перевірив чи відповідає вона тій площі, яка була опалена за рахунок поставленої теплової енергії. Також, корінці нарядів, доданих до позовної заяви вказують, що споживачами в буд. 18/1Г, вул. Прорізна є КП «ЦОС Шевчеківського району», отже встановити наявність у відповідача боргу за період з жовтня 2018 по жовтень 2021 є неможливим.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» передано на розгляд колегії суддів у складі: - головуюча суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2828/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 01.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме надання суду доказу, який підтверджує доплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 28,50 грн.

10.08.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останній долучив доказ доплати судового збору в розмірі 28,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 задоволено клопотання Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22. Відмовлено Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі №910/2828/22. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

25.08.2022 представник позивача надіслав на адресу Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі № 910/2828/22 залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

09.09.2022 від представника відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.05.2018 постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач.

Відповідно до п. 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії, про що зазначено в п. 2.2.1 цього статуту.

Відповідно до статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г.

Рішенням Київської міської ради (ІІ сесія VІІ скликання) від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" Комунальне підприємство "Керуюча дирекція Шевченківського району" перейменовано в Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та віднесено його до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Також означеним рішенням інші комунальні підприємства вказаного району зобов`язано передати позивачу житловий фонд, який був переданий до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться в них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014 року.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року № 80 "Про закріплення майна за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція", з урахуванням розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 року № 801, господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків (у тому числі житловий будинок на вулиці Прорізна 18/1Г), здійснює Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним 22.01.2021 на адресу відповідача було направлено проект договору на постачання теплової енергії № від 14.01.2021, проте останній договір не підписав та відповіді не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, відповідно до корінця наряду №125 від жовтня 2018 було включено опалення, а згідно корінця наряду №156 від квітня 2019 опалення відключено, відповідно до корінця наряду №125 від жовтня 2019 було включено опалення, а згідно корінця наряду №127 від квітня 2019 опалення відключено та відповідно до корінця наряду №130 від жовтня 2020 було включено опалення, а згідно корінця наряду №125 від квітня 2021 опалення відключено (т. 1 а.с. 4-9).

Приміщення за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, площею - 164, 4 кв. м. є невід`ємною частиною централізованої системи опалення всього будинку та облік теплоспоживання вказаного приміщення здійснюється пропорційно його опалювальній площі за особовим рахунком .

Як зазначає позивач, відповідачем за період з жовтня 2018 по жовтень 2021 було спожито теплову енергію на загальну суму 86 813,84 грн, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) (т. 1 а. с. 18-39) та довідкою про нарахування за теплову енергію.

У зв`язку з тим, що утворилась заборгованість за спожиту відповідачем теплову енергію, позивачем 17.11.2021 за № 30/5/4/17970 направлено відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості разом з рахунками за періоди (т. 1 а.с. 85-86), яка отримана останнім 22.11.2021, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 580 (т. 1 а.с. 93).

Відповідач відповіді на вимогу не надав та заборгованість не оплатив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості поставленої теплової енергії в період з жовтня 2018 по жовтень 2021 в будинку № 18/1Г по вулиці Прорізна позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості в сумі 86 813,84 грн.

Судом встановлено, що спірні відносини з жовтня 2018 по жовтень 2021, між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), яким визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами (втратив чинність з 01.05.2019), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 (далі - Закон № 2189-VІІІ), який введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним.

Відповідно до ч. 1 статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VІІІ надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Разом з тим відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №922/4239/16 від 21.08.2019 та в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 904/6293/17).

Підставою для виникнення у споживача зобов`язань з оплати послуг з теплопостачання без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VІІІ).

Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (які були чинні на момент виникнення правовідносин (далі - Правила)), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

З матеріалів справи вбачається, що у період з жовтня 2018 по жовтень 2021 позивач поставив відповідачу теплову енергію за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, (особовий рахунок НОМЕР_1 ) у сумі 86 813,84 грн, що підтверджується копіями акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, облікових карток, відомостями обліку спожитої теплової енергії, актом прийняття теплового вузла обліку, корінців нарядів на включення та відключення будинку у період опалювального сезону за вказаний період.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (абз.1 п.20 цих Правил).

У разі відсутності в квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв метр (куб.метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (п.21 вищенаведених Правил).

Приміщення за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, площею - 164, 4 кв. м. є невід`ємною частиною централізованої системи опалення всього будинку та облік теплоспоживання вказаного приміщення здійснюється пропорційно його опалювальній площі здійснюється за особовим рахунком .

Скаржник, як у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про відсутність у матеріалах справи належних доказів наявності заборгованості з оплати спожитої теплової енергії, яка заявлена позивачем до стягнення.

Судом встановлено, що на підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивачем надано суду: акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, облікові картки, відомості обліку спожитої теплової енергії, акт прийняття теплового вузла обліку, корінці нарядів на включення та відключення будинку в період опалювального сезону.

Суд зазначає, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, в контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі №910/17662/19).

Таким чином, посилання відповідача, щодо того, що корінці наряду є неналежними доказами, так як в них вказано споживачем ЖЕК-1002 КП «Центр ОС Шевченківського р-ну», судом до уваги не приймаються, з огляду наступне.

Як зазначалось вище, на підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. На окрему частину нежитлового приміщення, корінці нарядів не видаються.

Зазначений в корінцях нарядів споживач ЖЕК-1002 КП «Центр ОС Шевченківського р-ну» являється обслуговуючою організацією, яка здійснює комплексне обслуговування всього житлового будинку в цілому за адресою м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, саме тому в корінцях нарядів зазначена інформація стосовно ЖЕК-1002 КП «Центр ОС Шевченківського р-ну».

Пунктом 12 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідно до п.24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж станом на момент надання послуг була встановлена Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019.

Відповідачем не надано суду доказів відключення централізованого опалення у нежилих приміщеннях за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г у спірний період в встановленому законодавством порядку та погодження такого відключення з компетентними особами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу з оплати вартості поставленої теплової енергії у розмір 86 813,84 грн, оскільки відповідачем на момент розгляду справи не надано належних та допустимих доказів сплати позивачу вартості заборгованості за поставлену теплову енергію в період з жовтня 2018 по жовтень 2021.

Також, позивач просить стягнути з відповідача за період з 01.11.2018 по 30.11.2021 3% річних у сумі 4 783,65 грн та 11 008,63 грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 по листопад 2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання в вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Якщо останній день строку для оплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

З огляду на те, що у спірний період відповідач фактично споживав житлово-комунальні послуги (централізоване опалення) без укладення письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач повинен був здійснювати оплату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця (в строки, визначені законом).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що розрахунок 3% річних наданий позивачем у розмірі 4 783,65 грн за період з 01.11.2018 по 30.11.2021, є невірний, оскільки, відповідач повинен був здійснювати оплату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, отже, нарахування 3% річних є вірним за період з 21.11.2018 по 30.11.2021 та підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 632, 66 грн.

Також, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 11 008,63 грн за період з листопада 2018 по листопад 2021, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що він виконаний невірно, оскільки відповідач повинен був здійснювати оплату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, тому останнім невірно визначено періоди нарахування інфляційних втрат, так як за неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується, отже початком нарахування інфляційних втрат є грудень 2018, отже розмір інфляційних втрат за період з грудня 2018 року по листопад 2021 становить 10 337,11 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 86 813,84 грн основного боргу, 4 632,66 грн 3% річних та 10 337,11 грн інфляційних втрат, оскільки відповідачем не виконано зобов`язань з оплати постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 по жовтень 2021 включно за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 18/1Г, площею - 164, 4 кв. м. (особовий рахунок ).

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про не обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування вірного рішення місцевого господарського суду.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.06.2022 у справі № 910/2828/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі № 910/2828/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі № 910/2828/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 у справі № 910/2828/22.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

5. Матеріали справи № 910/1363/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2022, через загрозу повторних ракетних ударів та тривалу повітряну тривогу 17.10.2022, запровадження дистанційного режиму роботи суду за розпорядженням Голови Північного апеляційного господарського суду № 6 від 17.10.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков