РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 м. КиївСправа № 910/6866/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ПІВДЕНЬ";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 46.048,85 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ПІВДЕНЬ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення 46.048,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснено несвоєчасну доставку вантажу, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача штрафу в сумі 46.048,85 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6866/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив з урахуванням невірно здійсненого розрахунку суми позовних вимог. Також в поданому відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафу, яка мотивована скрутним матеріальним становищем відповідача.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Зі станції "Буганяй" акціонерного товариства "ЛИТОВСЬКІ ЗАЛІЗНІ ДОРОГИ" на адресу позивача, відповідно до накладної № 0403514 було відправлено вантаж.

Позивач зазначає, що доставка вантажу за накладною № 0403514 здійснена відповідачем з порушенням терміну на 10 діб у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню штраф в сумі 46.048,85 грн.

Приписами частини 1 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В поданому до суду відзиві на позов, прострочення доставки вантажу за накладною № 0403514 відповідач не заперечує.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 2 статті 10 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 із подальшими змінами) (далі - Угода).

Параграфами 1, 2 статті 45 Угоди визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (доба) до загального терміну доставки, а саме:

- 6 % провізної плати при перевищенні строку доставки не більше одної десятої загального строку доставки;

- 18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад трьох десятих загального терміну доставки;

- 30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений.

Проте, розрахунок заявленого до стягнення штрафу є арифметично невірним, оскільки при здійсненні розрахунку штрафу (неустойки) за перевищення строку доставки має бути визначена саме провізна плата без додаткових зборів та платежів.

Відповідно до графи 51 накладної № 0403514 провідна плата без додаткових платежів визначена в сумі 135.317,00 грн.

Таким чином, штраф, який підлягає стягненню з відповідача за порушення термінів доставки вантажу становить 40.595,10 грн. (135.317,00 грн. Х 30 %).

Заперечення відповідача, викладені в поданому до суду відзиві враховані судом, що встановлено вище.

Відносно тверджень відповідача про те, що причиною неналежного виконання зобов`язань є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відносно тверджень відповідача про те, що підставою зменшення розміру неустойки є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру неустойки з тих підстав, що сума штрафу (неустойки) заявлена до стягнення, жодним чином не погіршить фінансовий стан відповідача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ПІВДЕНЬ" (Україна, 65005, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ СТЕПОВА, будинок 23/25, ідентифікаційний код: 43177272) штраф в сумі 40.595 (сорок тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 10 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац