ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2022 р. Справа№ 910/9992/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021

у справі №910/9992/21 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Індустрія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС»

про стягнення 272500,09 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Індустрія» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС» про стягнення 272500,09 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/9992/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмежено відповідальністю «Бюро перекладів «Тріс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Індустрія» суму боргу з орендних платежів в розмірі 229 929,42 грн., суму компенсації за спожиті комунальні послуги в розмірі 21410,82 грн., суму пені в розмірі 6185,25 грн., суму 3% річних в розмірі 1308,09 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 6499,11 грн. та суму судового збору в розмірі 3979,99 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

02.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду позивачем подані заперечення № 03/21 від 02.12.2021 проти відкриття апеляційного провадження (в порядку ч. 2 ст. 262 ГПК України), у зв`язку з пропуском апелянтом строку на подачу апеляційної скарги, відсутністю поважних причин його пропуску та, відповідно, підстав для його поновлення. На думку позивача, отримання відповідачем повного тексту оскаржуваного рішення від 20.09.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду першої інстанції лише 08.11.2021, не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки повний текст рішення оприлюднено 21.09.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, тож апелянт був обізнаний з наявністю судового спору за його участю, і повинен був цікавитись перебігом та результатами його розгляду з розумним інтервалом часу.

13.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/9992/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав невиконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України та не надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 5969,99 грн.. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 5969,99 грн.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 09.113/33967/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Транс Індустрія» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 09.113/2617/22).

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи,

24.01.2020 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений Договір оренди нерухомого майна №3 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає орендареві в тимчасове платне користування (оренда) об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №118 (2-й поверх) по вул. Провіантська, 3 в м. Києві , належний орендодавцю згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2018 року.

Відповідно до п. 1.3. Договору орендар вправі використовувати приміщення при здійсненні своєї господарської діяльності, зокрема, для розміщення свого офісу, відповідно до умов, викладених у цьому Договорі.

Приміщення передається орендодавцем та приймається у користування орендарем 24.01.2020 року на підставі акту передачі-приймання. (п. 2.1. Договору).

Строк оренди починається з дня передачі орендодавцем приміщення орендарю за актом здачі-приймання та закінчується 24.12.2022 року. (п. 3.1. Договору).

Ставка орендної плати за користування приміщенням на дату укладення Договору складає 353,11 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 58,85 грн за один квадратний метр користування приміщенням за один місяць, що є еквівалентним 14,40 доларів США, в т.ч. ПДВ - 2,4 доларів США, за обмінним курсом гривні до долара США. Сторони узгодили, що ставка орендної плати протягом дії Договору повинна бути еквівалентною 14,4 доларам США в т.ч. ПДВ 20% за 1 кв.м. приміщення за один місяць, обрахована за обмінним курсом на перший робочий день місяця за який нараховується орендна плата, крім ставки орендної плати за пільговий період і останній місяць оренди, розмір яких передбачений в цьому пункті та в п. 4.4. Договору. Розмір орендної плати включає вартість експлуатаційних витрат, які сплачуються орендодавцем обслуговуючій організації, яка надає послуги з утримання будинку в якому знаходиться приміщення та прибудинкової території та не включає вартість комунальних послуг, обсяг постачання яких вимірюється відповідними приладами обліку (лічильниками). (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1.1. Договору орендна плата сплачується в такому порядку: протягом пільгового періоду, який орендодавець надає орендарю для здійснення ремонтних робіт, - 60 (шістдесят) календарних днів з дня передачі Приміщення Орендарю за актом передачі-приймання, орендна плата за користування Приміщенням сплачується за ставкою 7,2 (сім цілих і дві десятих) доларів США, в т.ч. ПДВ 20%, за 1 (один) кв.м. орендованої площі за один календарний місяць. Оплата цього періоду оренди повинна бути здійснена до 27 січня 2020 року, включно, нарахована за обмінним курсом на день передачі Приміщення в користування орендарю за актом. Сплата інших платежів в даний період здійснюється згідно умов Договору.

Орендна плата сплачується орендарем у гривнях в повному обсязі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок орендодавця зазначений у цьому Договорі до 10 числа кожного місяця. За неповний місяць оренди орендна плата розраховується пропорційно кількості днів користування Приміщенням. (п. 4.1.2. Договору).

Відповідно до п. 4.1.3. незважаючи на те, що кожного відповідного місяця орендодавець виставлятиме орендарю рахунки для сплати орендної плати, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату незалежно від факту одержання орендарем таких рахунків.

Згідно з п. 4.3. Договору орендна плата не включає вартість комунальних послуг.

Орендар компенсує орендодавцю вартість комунальних послуг згідно з показами лічильників, що встановлені для приміщення, за тарифами, що діють в організаціях, які надають відповідні послуги. Компенсація сплачується орендарем на рахунок Орендодавця щомісячно, протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку(ів) Орендарю. Рахунки Орендарю надсилаються електронною поштою за адресою вказаною в Договорі. (п. 4.3.1. Договору).

Актом передачі-приймання приміщення від 24.01.2020 року підтверджується виконання онедодавцем обов`язків з передачі орендарю у строкове платне користування приміщення (об`єкт оренди) №118 (2-й поверх) по вул. Провіантській, 3 в м. Києві .

Додатковою угодою від 01.10.2020 року до Договору оренди сторони п. 1.1. Договору виклали в наступній редакції: «Орендодавець передає орендареві в тимчасове платне користування (оренда) об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №118 і частину нежитлового приміщення №116 (2-й поверх) по вул. Провіантська, 3 в м. Києві , належний орендодавцю згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2018 року.».

Актом передачі-приймання приміщення від 01.10.2020 року підтверджується передача позивачем у користування відповідачу приміщення (об`єкт оренди) №116 (2-й поверх) по вул. Провіантській, 3 в м. Києві .

Додатковою угодою від 25.02.2021 року до Договору сторони узгодили, що 01.03.2021 року орендар звільняє від свого майна частину нежитлового приміщення №118 площею 68,6 кв.м. і повертає його за актом орендодавцю.

Пунктом п. 1.3. Додаткової угодою від 25.02.2021 року до Договору сторони досягли згоди про надання орендодавцем орендареві відстрочення на сплату орендної плати за березень 2021 року до 10 квітня 2021 року. У зв`язку з цим орендар до 10.04.2021 року зобов`язується сплатити орендну плату за березень і квітень 2021 року.

З матеріалів справи випливає, що за актами передачі-приймання від 01.03.2021 року та від 31.03.2021 року відповідач повернув, а позивач прийняв з оренди частину нежитлового приміщення (об`єкт оренди) №118 (2-й поверх) по вул. Провіантській, 3 в м. Києві .

Звертаючись із позовом , позивач зазначав, що відповідач допустив заборгованість у розмірі 229 929,42 грн по сплаті орендної плати за користування позивача за період з 11.12.2020 по 10.06.2021 та заборгованість з компенсації витрат за спожиті комунальні послуги у розмірі 21410,82 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 185,25 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 499,11 грн та 3% річних у розмірі 1 308,09 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 2, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 статті 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Орендна плата сплачується орендарем у гривнях в повному обсязі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок орендодавця зазначений у цьому Договорі до 10 числа кожного місяця. За неповний місяць оренди орендна плата розраховується пропорційно кількості днів користування Приміщенням. (п. 4.1.2. Договору).

Орендар компенсує орендодавцю вартість комунальних послуг згідно з показами лічильників, що встановлені для приміщення, за тарифами, що діють в організаціях, які надають відповідні послуги. Компенсація сплачується орендарем на рахунок Орендодавця щомісячно, протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку(ів) Орендарю. Рахунки Орендарю надсилаються електронною поштою за адресою вказаною в Договорі. (п. 4.3.1. Договору).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).

Вимоги про стягнення з відповідача обґрунтовував актами , підписаними уповноваженим представниками сторін : №1 від 31.01.2021 року на суму 89520,96 грн.; - №4 від 31.01.2021 року на суму 12276,74 грн.; - №8 від 28.02.2021 року на суму 89070,78 грн.; - №11 від 28.02.2021 року на суму 17 089,02 грн.; - №12 від 31.03.2021 року на суму 98793,30 грн.; - №15 від 31.03.2021 року на суму 4 519,08 грн.; - №16 від 30.04.2021 року на суму 68177,84 грн.; - №220 від 30.04.2021 року на суму 16879,30 грн.; - №21 від 31.05.2021 року на суму 67958,28 грн., а також платіжними дорученнями відповідача про здійснені ним платежі :

№68 від 30.04.2021 на суму 5000,00 грн.,

№15 від 12.03.2021 на суму 29 070,78 грн.,

№1167 від 17.02.2021 на суму 60000,00 грн.,

№5223 від 08.02.2021 на суму 29520,96 грн.,

№5186 від 29.01.2021 на суму 60000,00 грн.,

№5139 від 04.01.2021 а суму 30222,66 грн.

Згідно з актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 18.05.2021 станом на 18.05.2021 заборгованість орендаря становить 175 387,90 грн.

Акт звірки підписано уповноваженим представником орендаря.

У матеріалах справи наявні гарантійні листи відповідача від 01.02.2021 № 21/05-1, від 03.04.2021 № 01-03/21, якими відповідач гарантує оплату заборгованості.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції вважає доведеною обставину позову про невиконання відповідачем грошових зобов`язань, передбачених договором оренди .

Наведені апелянтом доводи про те, що орендодавець обмежував доступ орендаря до орендованого майна, могли бути враховані судом у разі подання ним позову про усунення перешкод у користуванні майном . Утім, з такими вимогами орендар у рамках розгляду даної справи не звертався,а про наявність іншого судового провадження , у яких ці обставини були установлені судом , орендар не подав.

Та обставина , що акти та гарантійні листи про оплату підписані орендарем без зауважень, а об`єкт оренди повернутий орендарем орендодавцю у березні 2021 року , спростовують твердження апелянта про відсутність у нього можливості користуватися майном орендодавця з вини останнього.

Доказів заперечення розміру нарахованої орендної плати, повідомлень про неможливість користування спірним нерухомим майном або сертифікату ТТП про форс мажорні обставини у зв`язку із запровадження карантинних обмежень матеріали справи не містять.

Станом на час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не надано доказів належного виконання ним грошових зобов`язань по сплаті орендних та інших платежів , передбачених договором . Заявлені до стягнення майнові вимоги відповідачем документально не спростовані .

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суму боргу з орендних платежів в розмірі 229929,42 грн. та компенсації за спожиті комунальні послуги в розмірі 21410,82 грн. а також про застосування до відповідача , як до боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідальності, передбаченої главою 51 ЦК України.

Позивачем також були заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 6185,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 499,11 грн. та 3% річних у розмірі 1308,09 грн.

Однак у апеляційній скарзі апелянт не наводить доводів про їх невірне обчислення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Бюро перекладів «Тріс» відхиляються колегією суддів як неспроможні, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість задоволених судом позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ТОВ «Бюро перекладів «Тріс» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/9992/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/9992/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів «ТРІС».

4. Матеріали справи №910/9992/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.10.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук