ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року Справа № 903/316/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Грязнов В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 25 липня 2022 року по справі №903/316/22 (суддя Кравчук А.М,)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до Фермерського господарства "ГРИМІКС"

про стягнення 104 553 грн 18 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 8 липня 2022року в справі №903/316/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства Гримікс (надалі Відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кмпанія Ніко-Тайс (надалі Позивач) 46 677 грн 44 коп. заборгованості у вигляді індексації ціни товару, 22 328 грн 91 коп. пені, 18 107 грн 18 коп. відсотків за користування товарним кредитом та 2 067 грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору. У позові на суму 17 439 грн 65 коп. відмовлено.

18 липня 2022 року на адресу суду надійшла заява Позивача від 13 липня 2022 року за №13-1/07 про стягнення з Відповідача судових витрат на правничу допомогу в сумі 16 782 грн 49 коп. (а.с. 88-94).

Додатковим рішенням від 25 липня 2022 року заяву Позивача від 13 липня 2022 року №13-1/07 задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу. У решті вимог заяви відмовлено.

Приймаючи дане додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у наданому Позивачем акті зазначено окремо такі види робіт, як зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви, які не потребують спеціальних знань, не є послугами з надання правничої допомоги з огляду на положення статті 123 ГПК України. Заявник не довів необхідність надання таких послуг саме адвокатом. Тому, як зазначив місцевий господарський суд в оскаржуваному додатковому рішенні, такі витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, такі види робіт не потребують наявності юридичних знань та можуть бути виконані будь-якою особою з співробітників юридичної особи, а відтак, включення даних послуг до витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих Позивачу послуг та подані документи, врахувавши, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, місцевий господарський суд прийшов до висновку не присуджувати на користь Позивача заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що у вартість витрат на професійну правничу допомогу Позивачем включено винагороду на суму 9582 грн 49 коп., яка визначається як 11% від фактично задоволених майнових вимог. Таким чином, ці витрати не обумовлені виконанням адвокатом будь-яких конкретних послуг, тобто є гонораром, який був визначений лише на власний розсуд сторонами договору про надання правової допомоги, а тому не може бути визнаний судом як об`єктивно необхідні витрати Позивача на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї справи. Виходячи із таких міркувань, місцевий господарський суд в оскаржуваному додатковому рішенні прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на Відповідача обов`язку з відшкодування Позивачеві цих витрат.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції додатковим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу (а.с. 118-132), в якій з підстав, висвітлених в ній, просить скасувати додаткове рішення суду в частині відмови в стягненні витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16 782 грн, згідно договору №05-10-2021/9 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 5 жовтня 2021 року.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, як вказує апелянт, у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Представник Позивача зазначає, що матеріалами даної справи підтверджено, що від Відповідача до Господарського суду Волинської області жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не надходило.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 серпня 2022 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 25 липня 2022 року (а.с. 143). Запропоновано Відповідачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання апелянту, в порядку частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу Відповідач не скористався наданим йому правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 2 статті 270 ГПК України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 ГПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 10 статті 270 ГПК України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 ГПК України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4 статті 247 ГПК України.

Суд констатує, що дана справа №903/316/22 не підпадає під дані винятки.

Водночас, суд констатує, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімуму на одну працездатну особу в розмірі 2481 грн Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10 статті 270 ГПК України складає 2481000 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 10 серпня 2022 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №903/316/22 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 10 жовтня 2022 року включно.

Відтак, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід задоволити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву представника Позивача задоволено частково та стягнути з Відповідача на користь Позивача 13983 грн 14 коп..

При цьому Північно-західний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому як вже вказано вище на адресу Господарського суду Волинської області 18 липня 2022 року від Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 88-94).

В обґрунтування вимог заяви про стягнення судових витрат представником Позивача зазначено, що 5 жовтня 2021 року між Позивачем (замовник) та адвокатом Грищенко О.М. (надалі - виконавець) укладено договір №05-10-2021-9 про надання адвокатських послуг (надалі - Договір; а.с. 99-101).

Згідно умов Договору виконавець зобов`язався надати Позивачу правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Позивачем та Відповідачем, які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, а також угоди №15-11/12-127 про заміну кредитора у зобов`язані від 15 листопада 2012 року, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржника обрахованого відповідно до норм чинного законодавства України розміру заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсу різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником перед замовником зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, а також угоди №15-11/12-127 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку статей 512-519 Цивільного кодексу України) від 15 листопада 2012 року, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів, направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що правова допомога за цим Договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Згідно пункту 1.3 Договору, сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 900 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1 Договору).

При цьому сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).

В силу дії пункту 3.2 Договору, Позивач повинен сплатити: 100% від вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції за результатами завершення розгляду судом позовних вимог Позивача до Відповідача про стягнення донарахованої заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року. Сторони погодили та визначили, що розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Позивача (задоволення повністю та/або частково вимог Позивача у відповідності до пункту 1.1, 2.1 Договору) визначається на рівні, що не перевищуватиме 12% від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду за позовом Позивача.

Колегією суддів встановлено, що 5 жовтня 2021 року сторони підписали акт прийому-передачі документів.

Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 13 липня 2022 року за період із 5 жовтня 2021 року по 12 липня 2022 року виконавець передав, а Позивач прийняв такі виконані роботи та надані послуги:

· зустріч із Позивачем з метою з`ясування обставин справи, які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, а також угоди №15-11/12-127 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада 2012 року (1 год.);

· організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих№22-2/04 від 22 квітня 2022 року Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року. Підготовка щодо подання до Господарського суду Волинської області позовної заяви вих№22-2/04 від 22 квітня 2022 року Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року (7 годин) із врахуванням такого:

· надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між Позивачем та Відповідачем, які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, а також угоди №15-11/12-127 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку статей 512-519 Цивільного кодексу України) від 15 листопада 2012 року;

· здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань, що виникають у діяльності замовника, пов`язаної із порушенням Відповідачем (ідентифікаційний код 35298132) умов проведення виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року;

· здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишенням без змін судової практики (правової позиції) різними судовими інстанціями, що стосуються позовних вимог Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року;

· організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Відповідачем перед Позивачем зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, а також угоди №15-11/12-127 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку статей 512-519 Цивільного кодексу України) від 15 листопада 2012 року, а також визначення реквізитів для сплати/перерахування судового збору;

· організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих. №22-2/04 від 22 квітня 2022 року з приводу порушення Відповідачем умов проведення виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, та знайшли своє відображення у поданій Позивачем відповідній позовній заяві вих.22-2/04 від 22 квітня 2022 прку. Підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до Господарського суду Волинської області позовної заяви вих.22-2/04 від 22 квітня 2022 року, в тому числі й формування додатків до позовної заяви;

· організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення, та виготовлення примірника позовної заяви вих.22-2/04 від 22 квітня 2022 року з додатками до нього для Відповідача та в силу необхідності обов`язкових вимог норм Господарського процесуального кодексу України, направлення його на адресу Відповідача;

· організація, підготування та проведення процесуальної роботи по підготовці матеріалів, документів, доказів та інших обґрунтувань, пояснень, клопотань, тощо, котрі направлені на підтвердження вимог позовної заяви вих. №22-2/04 від 22 квітня 2022 року Позивача дот Відповідача про стягнення заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язань; згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року, котрі були подано до суду в період із 10 травня 2022 року по 05 липня 2022 року;

· додаткова оплата (гонорар успіху) адвоката на підставі пункту 3.8 Договору №05-10-2021/9 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05 жовтня 2021 року у зв`язку із прийняттям позитивного для Позивача судового рішення у справі №903/316/22 за позовною заявою вих. №22-2/04 від 22 квітня 2022 року Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування товарним кредитом у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання, згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК300410/3 від 30 квітня 2010 року 9 582 грн 49 коп. (= 87 113 грн 53 коп. стягнуті кошти згідно рішення х11%).

Загальна вартість вказаних послуг складає 16 782 грн 49 коп. Сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 900 грн 00 коп., гонорар успіху становить 9 582 грн 49 коп..

Отже, матеріалами справи стверджено, що для Позивача були надані правові послуги адвокатом Грищенко О.М..

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається дотримання представником Позивача вимог частини 8 статті 129 ГПК України, а саме щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції протягом п`яти днів, після заявлення про такі судові витрати.

Таким чином, представником Позивача надано суду докази про надання правничої допомоги в суді на загальну суму 16782 грн 49 коп..

Правову допомогу за Договором надавав Клієнту адвокат Грищенко Олександр Миколайович.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких заперечень щодо заявленого представником Позивача розміру судових витрат в сумі 16782 грн 49 коп., чи будь-якого свого розрахунку заявлених Позивачем судових витрат.

В той же час, місцевий господарський суд в оскаржуваному додатковому рішенні, застосувавши критерій реальності витрат, самостійно зменшено судові витрати на правничу допомогу, відмовлено у стягненні «гонорару успіху», внаслідок чого покладено на Відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Апеляційний господарський суд розглядаючи апеляційну скаргу Позивача на додаткове рішення наголошує на тому, що у постанові від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Госпоадсрького процесуального кодексу України, разом із тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат; розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

Згідно із частиною 5 статтею 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу дії частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна позиції наведена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в справі № 922/445/19 від 3 жовтня 2019 року.

За частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Зважаючи на все вищеописане, колегія суддів ще раз констатує, що заперечень Відповідача щодо співмірності судових витрат (в тому числі у відзиві на апеляційну скаргу) не подано до суду першої інстанції (як і не додано їх суду апеляційної інстанції).

При цьому, Відповідач був обізнаний з позицією представника Позивача щодо покладення судових витрат, понесених Позивачем в місцевому господарському суді, з огляду на долучення відповідних доказів направлення копії такої заяви Відповідачу (а.с. 96-98).

З огляду на вищевказане суд апеляційної інстанції з урахуванням вищеописаної практики Верховного Суду (в тому числі Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в справі № 922/445/19 від 3 жовтня 2019 року) наголошує на тому, що з огляду на самоусунення Відповідача від оспореної суми адвокатських послуг, котрі Позивач хоче покласти на Відповідача, у суду апріорі було відсутнє право оцінювати підставність таких витрат по їх суті.

Водночас, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, колегія суддів констатує, що рішенням Господарського суду Волинської області від 8 липня 2022року позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства Гримікс (надалі Відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кмпанія Ніко-Тайс (надалі Позивач) 46 677 грн 44 коп. заборгованості у вигляді індексації ціни товару, 22 328 грн 91 коп. пені, 18 107 грн 18 коп. відсотків за користування товарним кредитом. У позові на суму 17 439 грн 65 коп. відмовлено. Також даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2067 грн 16 коп..

Зважаючи на те, що судовим рішенням винесеним місцевим господарським судом частково задоволено позов на користь Позивача (в контексті відсутності заперечень з боку Відповідача щодо співмірності заявлених судових витрат), а також відповідно до вищезазначеної норми діючого законодавства України, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в місцевому господарському суді підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягають покладенню на Відповідача у відповідному розмірі.

З огляду на усе вищеописане у даній судовій постанові, беручи до уваги доведення адвокатом Грищенко О.М. обставин надання професійної правничої допомоги в місцевому господарському суді, погодження суми гонорару та гонорару успіху (оскільки сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи) та відсутності будь-яких заперечень з боку Відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зважаючи на факт часткового задоволення позову в правому полі дії частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення заяви Позивача та необхідність покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в місцевому господарському суді на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 13983 грн 14 коп..

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо зменшення судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції самостійно місцевим господарським судом, підставними, документально обґрунтованими, такими, що приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно приймаючи таке рішення Північно-західний апеляційний господарський суд скасовує додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 25 липня 2022 року та приймає нове рішення, яким заяву Позивача про стягнення судових витрат задоволює частково та покладає судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 13983 грн 14 коп. на Відповідача. В іншій частині заяви колегія апеляційного господарського суду відмовляє Позивачу.

Згідно частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку про неповне з`ясування місцевим господарським судом обставини, що мають значення для справи, що в силу дії пункту 1 частини 1 статті 277 ГПК України є підставою для скасування оспорюваного додаткового рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 25 липня 2022 року по справі №903/316/22 - задоволити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 25 липня 2022 року по справі №903/316/22 скасувати.

3. Прийняти нове додаткове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» від 13 липня 2022 року №13-1/07 - задовольнити частково.

4. Стягнути з Фермерського господарства Гримікс (вулиця Лісна,1 смт.Любешів, Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (проспект Академіка Глушкова, 40, оф.315, місто Київ, ) 13983 грн 14 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

5. У решті вимог заяви відмовити.

6. Господарському суду Волинської області видати відповідний наказ.

7. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

9. Справу №903/316/22 повернути Господарському суду Волинської області

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.