ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3752/21

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Київського обласного центру зайнятості

до Броварської районної державної адміністрації в Київській області

про стягнення суми виплачених грошових коштів,

за участю представника:

позивача: Бойко А.А. (довіреність №3771/09/01-36 від 21.12.2021 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2021 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Київського обласного центру зайнятості (далі - позивач) до Броварської районної державної адміністрації в Київській області (далі - відповідач) про стягнення суми виплачених грошових коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що виплачена ним допомога по безробіттю у сумі 69 068,78 грн. підлягає поверненню відповідачем, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 69 068,78 грн. виплаченої суми допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року позовну заяву Київського обласного центру зайнятості залишено без руху, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

13 січня 2022 року на адресу Господарського суду Київської області позивач направив заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучення витребуваних ухвалою суду документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано в строк до 18.02.2022 року надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 липня 2022 року.

13 липня 2022 року в підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду від 21.06.2022 року не виконав.

13 липня 2022 року підготовче засідання відкладено на 10 серпня 2022 року, про що постановлено ухвалу суду.

04 серпня 2022 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, витребуваних ухвалою суду від 21.06.2022 року.

10 серпня 2022 року в підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 31 серпня 2022 року.

31 серпня 2022 року в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

31 серпня 2022 року судове засідання відкладено на 05 жовтня 2022 року, про що постановлено ухвалу суду.

05 жовтня 2022 року в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

26 вересня 2022 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача в справі №911/3752/21, у засідання призначене на 05 жовтня 2022 року.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 21.06.2022 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Так, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подано, тому суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини враховуються судом при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У зв`язку із введенням воєнного стану, з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін, розгляд справи по суті закінчився 05 жовтня 2022 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Київський обласний центр зайнятості (далі - позивач) послався на те, що 03 червня 2020 року в Згурівській районній філії Київського обласного центру зайнятості була зареєстрована громадянка ОСОБА_1 , як особа, яка шукає роботу, у зв`язку з її звільненням, та якій було надано статус безробітної, у зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи (ПК №00001).

Водночас, ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням про її звільнення, звернулась із позовною заявою до Київського окружного адміністративного суду, зокрема, про поновлення її на посаді начальника відділу юридичного забезпечення та контролю Згурівської районної державної адміністрації з 05.12.2019 року.

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду в справі №П/320/308/20 від 22.01.2021 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

29 січня 2021 року Згурівською районною державною адміністрацією Київської області на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду в справі №П/320/308/20 від 22.01.2021 року було видано розпорядження "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " з 07 грудня 2019 року, з виплатою суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2019 року до 22 січня 2021 року.

При цьому, в період з 03.06.2020 року до 28.01.2021 року перебування ОСОБА_1 на обліку в центрі зайнятості, їй була виплачена допомога по безробіттю в розмірі 69 068,78 грн.

За твердженнями представника позивача, у зв`язку із поновленням ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичного забезпечення та контролю Згурівської районної державної адміністрації, було прийнято рішення про зняття вищевказаної особи з обліку з реєстрації з 29 січня 2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Крім цього, позивач послався на те, що відділом надання соціальних послуг Згурівського районного центру зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», за результатами якого складено Акт №2 від 05.02.2021 року та встановлено, що ОСОБА_1 , у період перебування на обліку як безробітна (з 03.06.2020 року до 29.01.2021 року), отримала надлишкову допомогу по безробіттю в сумі 69 068,78 грн.

У зв`язку з цим, 10 лютого 2021 року директором Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості видано наказ №07 про повернення коштів Згурівською районною державною адміністрацією, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 , у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду, в сумі 69 068,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, директор Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості звернувся до Згурівської районної державної адміністрації Київської області із претензією №41/31.02/31.01 від 12.02.2021 року, в якій просив повернути суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 69 068,78 грн.

05 березня 2021 року на адресу Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості від Згурівської районної державної адміністрації Київської області надійшла відповідь на вищевказану претензію, про те, що Згурівська районна державна адміністрація Київської області знаходиться в стані реорганізації та приєднується до Броварської районної державної адміністрації.

11 березня 2021 року директор Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості звернувся з листом №53/31.02/31.01-35 до Згурівської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив повернути суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 69 068,78 грн.

Згурівська районна державна адміністрація Київської області направила на адресу Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості лист №463/01-08 від 06.04.2021 року, в якому повідомила про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1321 «Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються», визначено, що Броварська районна державна адміністрація Київської області (далі - відповідач) є правонаступником всіх прав, майна та обов`язків Згурівської районної державної адміністрації Київської області.

За твердженнями представника позивача, 26 травня 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію, в якій просив повернути суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 69 068,78 грн.

16 травня 2021 року від відповідача надійшла відповідь №1001/01-07 на вищевказану претензію, в якій відповідач повідомив про неможливість повернути позивачу виплачені грошові кошти ОСОБА_1 , оскільки місцевим кошторисом така сума видатків не була передбачена, у зв`язку з чим, просив відтермінувати строк для добровільного повернення коштів.

Оскільки відповідач грошові кошти не повернув, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 69 068,78 грн., виплачених ОСОБА_1 , у зв`язку із безробіттям.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Так, оскільки працівника поновлено на роботі за рішенням суду, на підставі ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивачем правомірно заявлений позов про повернення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б повернення відповідачем грошових коштів, представник відповідача суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 69 068,78 грн. суми виплачених грошових коштів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, п. п. 1, 8 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 31, абз. 6 ч. 1 ст. 34, п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 4 ст. 75, ч. ч. 2, 3 ст. 120, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов Київського обласного центру зайнятості до Броварської районної державної адміністрації в Київській області про стягнення суми виплачених грошових коштів.

Стягнути з Броварської районної державної адміністрації в Київській області (07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Героїв України, будинок 15, ідентифікаційний код 04054820) на користь Київського обласного центру зайнятості (02100, місто Київ, вулиця Будівельників, 5 а, ідентифікаційний код 03491085) 69 068,78 грн. (шістдесят дев`ять тисяч шістдесят вісім грн. 78 коп.) суми виплачених грошових коштів; 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 17.10.2022 року.

Суддя С. Грабець