ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/694/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Рисухін Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Костюкович В.М. - довіреність № 007-28-0622 від 03.06.2022;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 496882,14 грн

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" заборгованості за надані у липні 2022 року послуги з розподілу природного газу згідно заяви-приєднання №09420WM2OZBT016 від 01.01.2016 до Типового договору розподілу природного газу у розмірі 496882,14 грн, з яких 486290,33 грн основного боргу, 9992,27 грн пені та 599,54 грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 07.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.10.2022.

Відповідач уповноваженого представника у засідання не направив, однак подав до суду клопотання №393 від 03.10.2022 про розгляд справи без участі останнього за наявними в матеріалах справи документами (а.с.75).

Окрім того, до суду 27.09.2022 надійшов відзив відповідача на позовну заяву вих.№379 від 22.09.2022, згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. До відзиву додано копію фінансової звітності малого підприємства за I півріччя; платіжне доручення №447 від 21.09.2022 на суму 486290,33 грн; копію виписки з ЄДР від 27.04.2021 та докази його надіслання позивачу (а.с.65-74).

До початку засідання 05.10.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 486290,33 грн основного боргу та продовження розгляду справи в частині стягнення пені і 3% річних. До клопотання додано довідку про те, що станом на 05.10.2022 у відповідача відсутня заборгованість за послуги, надані у липні 2022 року за договором розподілу природного газу (а.с.76-79).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу, решту заявлених вимог просив розглянути і задовольнити.

05.10.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору розподілу природного газу в частині оплати отриманих у липні 2022 року послуг із забезпечення цілодобовим доступом до газорозподільної системи та обсягом місячної величини річної замовленої потужності у цей період.

У відзиві на позовну заяву від 22.09.2022 №379 відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки повністю погасив заборгованість з основного боргу на суму 486290,33 грн, а нарахування пені і 3% річних є безпідставним у зв`язку з відсутністю вини підприємства. КП "Бердичівтеплоенерго" знаходиться в скрутному матеріальному становищі, є збитковим і має дебіторську заборгованість, не є фактичним (кінцевим) споживачем отриманих послуг; на рівень його розрахунків за послуги з розподілу природного газу впливають такі фактори, як: низька платіжна дисципліна з боку споживачів (населення); складна економічна ситуація, пов`язана із запровадженням на території України воєнного стану та введенням карантинних заходів, що призвело до погіршення платоспроможності споживачів і, як наслідок, зменшення надходжень коштів в погашення отриманих послуг, заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне та/або неповне здійснення населенням платежів за житлово-комунальні послуги; дії і обставини, пов`язані з військовою агресією рф проти України. З підстав наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а у разі недостатності підстав для такої відмови - зменшити розмір пені і 3% річних за ст.233 ГПК України, враховуючи майновий стан підприємства, відсутність вини останнього і факт повного погашення заборгованості з основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання договірних зобов`язань, а також те, що стягнення з відповідача заявлених сум негативно вплине на його фінансовий стан, призведе до збільшення розміру боргових зобов`язань і може бути перешкодою для нормального проведення опалювального сезону 2022/2023 (а.с.65-68, 71).

Позивач у свою чергу подав клопотання про закриття провадження у справі від 05.10.2022 в частині стягнення основного боргу у зв`язку з його повною оплатою на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, а в іншій частині позовних вимог (пені, 3% річних) просив продовжити судовий розгляд. Позивач вважає, що надана відповідачем фінансова звітність малого підприємства станом 30.06.2022 жодним чином не пояснює неможливість своєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань у липні 2022 року, відповідач системно ігнорує виконання своїх зобов`язань за договором розподілу природного газу, на що вказують обставини судових справ №906/183/22, 906/307/22, 906/427/22 (а.с.76-79).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.01.2016 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - позивач, Оператор ГРМ) та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" (далі - відповідач, споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) шляхом підписання заяви-приєднання №09420WM2OZBT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.10-23, 24).

Разом із тим, до заяви-приєднання було укладено додатки №4, у яких сторони визначили перелік об`єктів, за якими надаються послуги з розподілу природного газу (а.с.25-39).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу системою з метою фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу системою з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (п.1.2 Договору).

За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.п.2.1 - 2.2 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 договору).

Згідно з п.6.3 договору, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність, виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві - приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.6.4 договору).

Пунктом 6.6 договору встановлено, зокрема те, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.8 договору).

За п.12.1 договору, такий укладається на невизначений строк.

Згідно з розрахунком річної замовленої потужності та місячної вартості послуг, за період з 01.10.2020 по 31.09.2021 (газовий рік, що передував розрахунковому 2022 календарному року) фактичний обсяг споживання та величина річної замовленої потужності на 2022 рік КП "Бердичівтеплоенерго" складає 14289003,76 м3 (а.с.40).

Відповідно, з 01.01.2022 плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється відповідачем за 1190750,31 м3 (1/12 від 14289003,76 м3) в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22.12.2021 №2747, для АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" з 01 січня 2022 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,70 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Отже за основу розрахунку береться обсяг споживання газу за минулий газовий рік в період з початку жовтня до кінця вересня. Цей індивідуальний об`єм використаного природного газу поділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, для Оператора ГРМ тариф на послуги з розподілу природного газу.

Таким чином, місячна вартість послуг за договором розподілу природного газу у 2022 році з ПДВ становить 2429130,64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акта наданих послуг №ЖТП82016038 від 29.07.2022 за липень 2022 року відповідачу нараховано 2429130,55 грн за послуги з розподілу природного газу (потужність) та виставлено рахунок на оплату №62017750 від 29.07.2022 на загальну суму 8486290,33 грн, з яких 2429130,55 грн за послуги, надані у липні 2022 року, та 6057159,78 грн - борг за попередні періоди (а.с.50, 51).

Позивач надіслав відповідачу вимогу (в порядку ст.530 ЦК України) №100-СЛ-12186-0722 від 28.07.2022 про сплату заборгованості на загальну суму 8486290,13 грн за послуги з розподілу природного газу з наданням акта наданих послуг №ЖТП82016038 від 29.07.2022 та рахунка на оплату №62017750 від 29.07.2022 (а.с.48-53).

Після отримання вказаної вимоги відповідач сплатив на рахунок позивача 8000000,00 грн за договором №09420WM2OZBT016 за розподіл природного газу, що підтверджується платіжним дорученням №386 від 11.08.2022 (а.с.55).

Як повідомив позивач у позовній заяві, вказана сума була зарахована для погашення боргу за попередні періоди і частково на суму 1942840,22 грн за липень 2022 року, решта суми боргу у розмірі 486290,33 грн станом на 01.09.2022 залишилася несплаченою, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення 486290,33 грн основного боргу, 9992,27 грн пені та 599,54 грн 3% річних.

Під час розгляду справи сторони повідомили, що відповідач здійснив розрахунок в частині основного боргу у повному обсязі і станом на 05.10.2022 у КП "Бердичівтеплоенерго" відсутня заборгованість за послуги, надані у липні 2022 року, на підставі Типового договору розподілу природного газу, що укладений відповідно до заяви-приєднання №09420WM2OZBT016 від 01.01.2016, про що свідчить довідка АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" від 05.10.2022 (а.с.79).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як встановлено п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг з розподілу природного газу.

Згідно з ч.ч.2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до ч.1 cт.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тобто, договір розподілу природного газу є договором приєднання, за яким його умови визначені заздалегідь однією із сторін, а тому такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другою стороною до нього в цілому, що означає, що друга сторона не може змінювати умови запропонованого договору, а може лише прийняти їх в запропонованому вигляді.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

За приписами ч.1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з п.4 гл.1 розд.І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Пунктом 3 гл.3 розд.І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (п.2 гл.5 розд.VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до положень п.1 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Згідно з п.2 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових (визначається Оператором ГРМ відповідно до абзацу першого цього пункту). Така інформація може бути надана споживачеві шляхом розміщення її в особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими), платіжних документах тощо.

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

У випадку, якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.

Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць (п.2 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до п.7 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Пунктом 6.8 гл.6 розд.VI Кодексу ГРС встановлено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Як вже зазначалося вище, в матеріалах справи міститься акт, який свідчить, що позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу (потужність) у липні 2022 року, та рахунок на оплату їх вартості з доказами направлення таких документів відповідачу.

Суд відзначає, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів, а включає також цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає наявність технічної можливості у будь-який необхідний споживачу час скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Відповідно до п.8 гл.6 розд.VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

Враховуючи, що у даній справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавались, позивач вправі нараховувати відповідачу грошові кошти в якості оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу (за підтримання замовленої потужності та забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи).

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/20.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у справі №906/694/22 відповідач сплатив позивачу суму основного боргу, що становить 486290,33 грн, згідно платіжного доручення №447 від 21.09.2022 (а.с.71).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені обставини, які підтверджуються матеріалами справи і які свідчать про відсутність предмета спору в частині стягнення основного боргу на день розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Разом із тим, у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням зобов`язань згідно договору розподілу природного газу позивач просив стягнути з відповідача 9992,27 грн пені та 599,54 грн 3% річних.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України (далі - ГК України), учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст.216 ГК України).

У сфері господарювання, згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п.8.2 договору розподілу природного газу сторони передбачили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється, починаючи, з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 9992,27 грн пені за прострочення виконання зобов`язань з оплати наданих послуг за договором розподілу природного газу за період з 11.08.2022 до 25.08.2022 згідно наявного у справі розрахунку (а.с.58).

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що його проведено відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства, розрахунок є арифметично вірним.

Разом із тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК Ураїни, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, що не відповідає передбаченим у п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не обґрунтував завдання йому збитків порушенням договірних зобов`язання відповідачем.

Згідно з приписами ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18).

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

З огляду на обставини, на які посилається відповідач, наявні в матеріалах справи докази, враховуючи пояснення представника позивача, з метою дотримання принципів розумності, справедливості та пропорційності суд зменшує розмір пені, заявленої на підставі п.8.2 договору розподілу природного газу, до 99,92 грн.

Окрім того, ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно приєднаного до позовної заяви розрахунку, позивач здійснив нарахування 599,54 грн 3% річних за період з 11.08.2022 до 25.08.2022 (а.с.59).

Перевіривши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку про його правильність, а тому вимога про стягнення 599,54 грн 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст.ст.76-79 ГПК України.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені сторонами докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивача 99,92 грн пені та 599,54 грн 3% річних.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, ч.9 ст.129 ГПК України передбачено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З підстав наведеного, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2481, 00 грн.

Суд роз`яснює позивачу, що згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №906/694/22 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" в частині стягнення 486290,33 грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

2. Позов задовольнити частково.

3. Зменшити розмір пені до 99,92 грн.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (вул.Шевченка, буд.23, м.Бердичів, Житомирська обл., 13312, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (вул.Фещенка-Чопівського, буд.35, м.Житомир, Житомирська обл., 10002, ) 99,92 грн пені, 599,54 грн 3% річних та 2481,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.10.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + ;

3 - відповідачу (рек.) + .