ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"04" жовтня 2022 р. Справа №914/154/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Костерева О.А.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» від 20.06.2022 та від 28.06.2022
на рішення Господарського суду Львівської області від 07.06.2022 (повний текст складено 13.06.2022) та
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 21.06.2022 (повний текст складено 22.06.2022 суддя Запотічняк О.Д.)
у справі № 914/154/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро», м. Городок, Львівська обл.,
до відповідача Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат», м. Львів
про стягнення 349377,84 грн.
від позивача Берестецький Т.Б.;
від відповідача Дунас О.М.,
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Темро» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Львівський холодокомбінат» про стягнення 349377,84 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.06.2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» задоволено частково; з Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» на користь позивача стягнуто 3429,52 грн. 3% річних, 9395,27 грн. інфляційних втрат, 19623,15 пені та судовий збір у розмірі 486,72 грн.; в частині стягнення 302183,10 грн. провадження у справі закрито.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 21.06.2022 у даній справі заяву ТзОВ «Темро» про відшкодування судових витрат задоволено частково; з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» на користь ТзОВ «Темро» стягнуто 12500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із ухваленими рішеннями, ПрАТ «Львівський холодокомбінат» оскаржило їх в апеляційному порядку.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 рішення Господарського суду Львівської області від 07.06.2022 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 21.06.2022 у справі № 914/154/22 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський холодокомбінат» - без задоволення.

В судовому засіданні 13 вересня 2022 в судових дебатах представником позивача було оголошено заяву про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ч. 8 ст. 129 та ст. 221 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 221 ГПК України).

14 вересня 2022 через канцелярію суду апеляційної інстанції позивачем подано заяву про ухвалення додаткової постанови у справі № 914/154/22, в якій позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Львівський холлодокомбінат» на його користь 12500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до своєї заяви копію договору № 10/01/22 про надання правової допомоги від 10.01.20222, детальний опис робіт наданих у справі № 914/154/22, копію акта надання послуг від 14.09.2022, копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю та докази надіслання вказаної заяви на адресу відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 221 ГПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою статті 221 ГПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 заяву ТзОВ «Темро» про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі призначено до розгляду на 04.10.2022 та запропоновано відповідачу подати суду пояснення (заперечення) на вказану заяву ТзОВ «Темро».

26 вересня 2022 ПрАТ «Львівський холлодокомбінат» подало заперечення проти заяви про стягнення додаткових витрат на правову допомогу, в якому серед іншого зазначає, що при апеляційному перегляді справи № 914/154/22 позиція сторін не змінювалась, відтак представнику позивача не потрібно було вивчати додаткові джерела права та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, у відзивах на апеляційні скарги відповідача позивач не висловлює нових обґрунтувань чи заперечень, не вказує ані нової судової практики чи практики ЄСПЛ, ані нових аргументів, які б не зазначались позивачем у позовній заяві чи письмових поясненнях під час розгляду даної справи в суді першої інстанції. Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що у документах, якими позивач обґрунтовує вартість наданої правової допомоги не зазначено порядку обчислення та оплати часу (годин/хвилин) роботи представника, зокрема участі такого представника у судових засіданнях. Також, відповідач вказує на незначну складність даної справи та короткотривалість судових засідань у ній. Відтак, просить суд відмовити в задоволенні вимог представника позивача про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в межах апеляційного розгляду справи № 914/154/22 в розмірі 12500,00 грн.

В дане судове засідання прибули представники сторін, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені у заяві та запереченні на заяву про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, зокрема представниця відповідача вказала, що розумним розміром відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, на її погляд, є сума 5000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сукупності з поданими запереченнями на вказану заяву, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з таких обставин:

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому рахунку належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 вказаної статті).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З матеріалів даної справи вбачається, що представництво інтересів ТзОВ «Темро», зокрема в суді апеляційної інстанції, здійснював адвокат Берестецький Т. Б., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1119710.

10 січня 2022 між адвокатом Берестецьким Т. Б. та ТОВ «Темро» було укладено договір про надання правової допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 року, предметом якого є надання адвокатом клієнту юридичних послуг. Перелік та види правової допомоги визначені п. 1.3 вказаного договору.

Відповідно до умов пункту 1.4 договору клієнт здійснює оплату правової допомоги адвоката відповідно до умов цього договору та додаткових угод до нього.

В п. 4.1 договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката (гонорар) в справі в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ «Темро» сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р зазначається в акті прийняття-передачі наданих послуг.

Клієнт сплачує гонорар протягом п`яти днів з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п. 4.2 договору).

З долученого позивачем до заяви акта прийняття передачі наданих послуг від 14.09.2022 вбачається, що адвокат надав, а клієнт (позивач) прийняв наступні послуги:

- складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 07.06.2022 у справі № 914/154/22 в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ «Темро» сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 (3 год.);

- складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 21.06.2022 у справі № 914/154/22 в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ «Темро» сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 (2 год.);

- представництво інтересів ТзОВ «Темро» у судових засіданнях Західного апеляційного господарського суду в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ «Темро» сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р, які відбувалися 18.08.2022 та 13.09.2022 (2 судові засідання).

Вартість наданих послуг склала 12500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Берестецький Т.Б. був присутній у двох судових засіданнях Західного апеляційного господарського суду 18.08.2022 та 13.09.2022.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду у справі № 910/20852/20 суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

Адвокат та клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У даному випадку суд, з урахуванням наведеного вище, приймає до уваги ті обставини, що справа № 914/154/22 не має публічного інтересу, по своїй суті не є складною, підставою позову є договір поставки, а предметом спору є стягнення штрафних санкцій, правова позиція сторін в апеляційній інстанції не змінювалася, відтак представнику позивача не потрібно було вивчати додаткові джерела права та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, жодних нових обґрунтувань чи аргументів, відмінних від наведених у позовній заяві представником позивача наведено не було, а судові засідання в суді апеляційної інстанції тривали менше 30 хв. Відтак, на переконання суду, час затрачений на виготовлення документів та зазначений адвокатом в акті прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги є завищеним, таким що не відповідає складності справи. Тому, з огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід відшкодувати за рахунок відповідача в цьому випадку є 6000,00 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи наведене, заявлена позивачем вимога, відповідно до ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, в розмірі 6000,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви - належить відмовити.

Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи № 914/154/22 задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, м. Городок, вул. Паркова, 3, оф. 4 ) 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

Порядок оскарження постанови визначено статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.10.2022.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік