ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 жовтня 2022 року Справа № 903/91/21
За заявою представника відповідача за первісним позовом адвоката Піддубного О. О.
про ухвалення додаткового рішення
по справі №903/91/21
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірланд Україна", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Павлика Антона Петровича, с. Пнівне, Камінь-Каширського району, Волинської області
про стягнення 895 631,53 грн. штрафу
за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Павлика Антона Петровича, с. Пнівне, Камінь-Каширського району, Волинської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірланд Україна", м. Київ
про стягнення 70 253,88 грн. плати за перевезення вантажу
Суддя Шум М. С.
Секретар с/з Харкевич О. О.
Представники сторін:
від позивача за первісним позовом: Корнишин Ю.О. - адвокат
від відповідача за первісним позовом: Піддубний О.О. - адвокат
Суть спору: рішенням Господарського суду Волинської області від 20.09.2022 №903/91/21 постановлено:
1. Первісний позов задовольнити частково.
- 44 781 грн. 58 коп. штрафу; 2 270 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.
3. У позові на суму 850 849 грн. 95 коп. штрафу відмовити.
Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2022.
26.09.2022 до суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом адвоката Піддубного О. О. (вх.№01-81/40/22) про ухвалення додаткового рішення по справі №903/91/21. Заявник просить суд стягнути з позивача на користь відповідача 77 729 грн. 63 коп. з яких 44 669 грн. 63 коп. судового збору та 33 060 грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи.
Ухвалою суду від 03.10.2022 заяву представника відповідача за первісним позовом адвоката Піддубного О. О. (вх.№01-81/40/22) про ухвалення додаткового рішення по справі №903/91/21 призначено до розгляду на 13.10.2022.
В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача за первісним позовом зазначає, що з урахуванням того, що позов ТзОВ «Мірланд Україна» до ФОП Павлика А.П. задоволено частково, а саме у розмірі 5 (п`яти) відсотків від заявленої суми штрафу, розподіл судових витрат по справі повинен покладатись на сторони у такій пропорції:
5 % судових витрат - ФОП Павлик А.П.;
95 % судових витрат - ТзОВ «Мірланд Україна».
Зокрема, ФОП Павлик А.П. в даній справі поніс судові витрати для сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
До перших слід віднести сплачені відповідачем судові збори:
- за подачу апеляційної скарги у розмірі 20 151, 71 гривень (квитанція №0.0.2221646-430.1 від 06 серпня 2021 року);
- за подачу касаційної скарги у розмірі 26 868, 95 гривень (платіжне доручення №107 від 22 листопада 2022 року).
Загальна сума сплачених ФОП Павликом А.П. судових зборів у даній справі складає 47 020 (сорок сім тисяч двадцять) гривень 66 копійок.
Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, представник відповідача за первісним позовом вважає, що з ТзОВ «Мірланд Україна» слід стягнути 44 669 грн. 63 коп. сплаченого ФОП Павликом А.П. судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то 26.02.2021 між ФОП Павликом А.П. та адвокатом Піддубним О. О. укладено договір №03-г/21 про надання правової допомоги.
Відповідно до п.1 додатку №1 до договору №03-г/21 від 26.02.2021 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 600 (шістсот) гривень 00 коп. без ПДВ за кожну годину такої допомоги.
Надання правової допомоги по договору №03-г/21 від 26.02.2021 ФОП Павлику А.П. підтверджується підписанням сторонами актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), зокрема:
- актом №02 від 26 лютого 2021 року на суму 7 500 гривень;
- актом №02 від 11 лютого 2022 року на суму 7 500 гривень;
- актом №09 від 01 серпня 2022 року на суму 10 000 гривень;
- актом №14 від 21 вересня 2022 року на суму 9 800 гривень.
При цьому, послуги з правової допомоги ФОП Павликом А.П. оплачені у повному обсязі, що підтверджується:
- квитанцією №02/21 від 26 лютого 2021 року на суму 7 500 гривень;
- меморіальним ордером від 14 лютого 2022 року на суму 7 500 гривень;
- меморіальним ордером від 02 серпня 2022 року на суму 10 000 гривень;
- меморіальним ордером №@2РЬ222025 від 26 вересня 2022 року на суму 9 800 гривень.
Адвокатом загалом в межах справи №903/91/21 за позовом ТзОВ «Мірланд Україна» до ФОП Павлика А.П. про стягнення 895 631 грн. 53 коп. штрафу надано послуг з правової (правничої) допомоги на загальну суму 34 800 грн. 00 коп.
Адвокат Піддубний О. О. зазначає, що дотримуючись пропорції розподілу судових витрат у відповідності до вимог п.3 ч.4 ст. 129 ГПК України, з ТзОВ «Мірланд Україна» слід стягнути 33 060 грн. 00 коп. сплачених ФОП Павликом А.П. витрат на оплату послуг адвоката.
В запереченнях ТзОВ «Мірланд Україна» від 10.10.2022 на заяву про ухвалення додаткового рішення позивач за первісним позовом просить суд відмовити представнику відповідача - адвокату Піддубному О. О. у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення від 23.09.2022 та у прийнятті додаткового рішення.
Заперечення обґрунтовано тим, що представником відповідача до відзиву на позовну заяву надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 09.03.2021, відповідно до якого представник Відповідача зазначає, що планує понести судові витрати, однак у ньому не вказано суму розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Крім того, у заяві про ухвалення додаткового рішення від 23.09.2022 представником відповідача зазначено, що загалом надано послуг правової (правничої) допомоги тривалістю 58 годин, однак якщо скласти час усіх зазначених послуг, які визначені у заяві, то загальна тривалість становить лише 57,5 годин.
Також, представник ТзОВ «Мірланд Україна» вважає, що заявлений представником відповідача розмір суми судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 34 800 грн. не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та ціною позову.
Крім того, позивач за первісним позовом звертає увагу суду на те, що по даній справі рішенням Господарського суду Волинської області від 23.06.2021 по справі №903/91/21, відмовлено ФОП Павлику А. П. у задоволенні зустрічного позову до ТзОВ «Мірланд Україна».
Рішення Господарського суду Волинської області від 23.06.2021 по справі №903/91/21 в частині відмови задоволення зустрічного позову набрало законної сили.

У зв`язку з тим, що сума судових витрат, заявлена до відшкодування (34 800 грн.) істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, оскільки відповідачем у відзиві та інших заявах по суті не заявлено суму розміру попереднього розрахунку; у зв`язку із не зробленням відповідної заяви до суду до закінчення судових дебатів про необхідність подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи та наявністю рішення Господарського суду Волинської області від 23.06.2021 по справі № 903/91/21 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, яке набрало законної сили, представник ТзОВ «Мірланд Україна» вважає, що відповідачу слід відмовити у відшкодуванні судових витрат у повному обсязі, що відповідає вимогам частин 1, 2 статті 124, частині 4 статті 129 ГПК України та постанові Верховного Суду від 12.11.2021 по справі № 904/4494/18.

В судовому засіданні представник ФОП Павлика А. П. просив суд заяву про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволити повністю.

Представник ТзОВ «Мірланд Україна» в судовому засіданні просив суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення від 23.09.2022 та у прийнятті додаткового рішення відмовити.

Суд, оцінюючи подану адвокатом відповідача за первісним позовом заяву, а також заперечення позивача за первісним позовом за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката ФОП Павлика А. П. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача за первісним позовом судових витрат з огляду на таке:

Згідно з ч.1, 3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Адвокат відповідача за первісним позовом просить суд стягнути з ТзОВ «Мірланд Україна», зокрема, сплачені ФОП Павликом А. П. судові збори:

- за подачу апеляційної скарги у розмірі 20 151, 71 гривень (квитанція №0.0.2221646-430.1 від 06 серпня 2021 року);

- за подачу касаційної скарги у розмірі 26 868, 95 гривень (платіжне доручення №107 від 22 листопада 2022 року).

Загальна сума сплачених ФОП Павликом А.П. судових зборів у даній справі складає 47 020 (сорок сім тисяч двадцять) гривень 66 копійок. З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, представник відповідача за первісним позовом вважає, що з ТзОВ «Мірланд Україна» слід стягнути 44 669 грн. 63 коп. сплаченого ФОП Павликом А.П. судового збору.

Суд вважає таку позицію адвоката ФОП Павлика необґрунтованою з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 21.02.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 23.06.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 903/91/21 скасовано в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірланд Україна» до фізичної особи-підприємця Павлика Антона Петровича про стягнення 895 631,53 грн штрафу та розподілу судових витрат, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Враховуючи таке, не можна стверджувати, що судом касаційної інстанції відмовлено у позові ТзОВ «Мірланд Україна» і що витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарги слід покласти на позивача за первісним позовом, як про те зазначено у ст. 129 ГПК України.

В даному випадку йдеться про порушення судом норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, а відтак скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак, суд вважає, що витрати по сплаті судових витрат, що здійснені під час апеляційного та касаційного перегляду рішення суду у справі №903/91/21 не можуть бути покладені ТзОВ «Мірланд Україна» та повинні бути покладені на обидві сторони у тих розмірах, що сплаченні останніми.

Покладення відповідних судових витрат на позивача за первісним позовом суперечило б принципу справедливості та розумності.

Суд зазначає, що за результатами нового розгляду справи №903/91/21 судом постановлено рішення про часткове задоволення позову та покладено на відповідача за первісним позовом - ФОП Павлика А. П. витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог в сумі 2 270 грн. 00 коп. (мінімальна ставка судового збору) відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33 060 грн. 00 коп., яку адвокат ФОП Павлика А. П. просить покласти на ТзОВ «Мірланд Україна» суд зазначає таке:

Згідно з ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву від 09.03.2021 відповідач зазначив про те, що ФОП Павлик А. П. планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу згідно з договором №03-г/21 про надання правової допомоги від 26.02.2021.

В подальшому, до закінчення судових дебатів у справі адвокат ФОП Павлика А. П. під звукозапис зробив заяву про те, що ним будуть подані докази понесення відповідачем за первісним позовом докази витрат на правову допомогу адвоката.

26.09.2022 до суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом адвоката Піддубного О. О. (вх.№01-81/40/22) про ухвалення додаткового рішення по справі №903/91/21.

26.02.2021 між адвокатом Піддубним О. О. та фізичною особою-підприємцем Павликом А. П. укладено договір №03-г/21 про надання правової допомоги. Відповідно до п.п. 1.1 адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту в судовій справі №903/91/21, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар.

Згідно з додатком до договору від 26.02.2021 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 600 грн. 00 коп. за кожну годину такої допомоги.

На підтвердження наданих послуг суду надано підписані між сторонами акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), детальний опис виконаних робіт, докази оплати послуг адвоката у повному обсязі на суму 34 800 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 №922/445/19 зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зважаючи на конкретні обставини справи, суд мотивуючи своє рішення про відмову у стягненні з позивача витрат на правову допомогу адвоката зазначає, що предметом спору у справі було стягнення з ФОП Павлика А.П. на користь ТОВ «Мірланд Україна» 895 631,53 грн штрафу у зв`язку із недостачею вантажу, який перевозився ФОП Павликом А. П., на підставі договору №1 від 14.02.2020. Розмір штрафу дорівнює розміру вартості втраченого вантажу

В свою чергу, рішенням суду від 20.09.2022 постановлено:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлика Антона Петровича ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірланд Україна» (04073, м. Київ, проспект Московський, буд.8, корпус 1, )

- 44 781 грн. 58 коп. штрафу; 2 270 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. У позові на суму 850 849 грн. 95 коп. штрафу відмовити.

При цьому, рішення суду про часткове задоволення позову та відповідно про часткове стягнення з ФОП Павлика А. П. штрафу мотивовано правом суду зменшити розмір штрафу за наявності відповідної сукупності підстав, обставин справи та доказів, про що зазначено у рішенні суду по справі №903/91/21.

З огляду на конкретні обставини справи та мотивацію суду щодо часткового задоволення позову внаслідок зменшення розміру штрафу до 5% від стягуваної суми, суд не погоджується з позицією адвоката Піддубного О. О. про те, що розподіл судових витрат по оплаті послуг адвоката слід покласти на сторони у такій пропорції:

5 % судових витрат - ФОП Павлик А.П.;

95 % судових витрат - ТзОВ «Мірланд Україна».

Такий розподіл судових витрат не відповідає принципу розумності та справедливості.

Суд зазначає, що спір виник внаслідок порушення відповідачем за первісним позовом умов договору перевезення, а тому судові витрати, які зроблені відповідачем навіть за умови часткового задоволення позову, не можуть бути покладені на позивача.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 по справі № 206/1293/19.

В даному випадку стверджувати про подання ТзОВ «Мірланд Україна» безпідставного позову не доводиться.

Викладена позиція суду щодо відмови у стягненні з ТзОВ «Мірланд Україна» витрат на професійну правничу допомогу, понесених ФОП Павликом А. П., обґрунтована конкретними обставинами справи та мотивацією рішення суду по суті спору у даній справі.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 237-238, 240-241, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволення заяви представника відповідача за первісним позовом адвоката Піддубного О. О. від 26.09.2022 (вх.№01-81/40/22) про ухвалення додаткового рішення по справі №903/91/21 відмовити.

2. У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірланд Україна» на користь Фізичної особи-підприємця Павлика Антона Петровича 77 729 грн. 63 коп. судових витрат відмовити.

Повний текст додаткового

рішення складено 18.10.2022

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя М. С. Шум