ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Київ

cправа № 915/767/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Сухового В. Г.,

секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Голуба Є. В.,

Миколаївської міської ради - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» - Просенюка С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 (у складі колегії суддів: Савицького Я. Ф. (головуючий), Колоколова С. І., Разюк Г. П.)

та рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 (суддя Семенчук Н. О.)

у справі № 915/767/21

за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк»

про стягнення 16 111 048,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Керівник Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» (далі - ТОВ «Наваль Парк») про стягнення 16 111 048,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у період з 15.08.2018 по 01.10.2020 без достатніх правових підстав використовував земельну ділянку комунальної власності площею 469 889 кв. м, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальній, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в (кадастровий номер :07:001:0107) та на якій розміщено належні відповідачу об`єкти нерухомого майна, внаслідок чого відповідачем у зазначений період недоотримано дохід до бюджету у вигляді орендної плати.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у липні 2022 року Заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.08.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 915/767/21 за касаційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.09.2022.

ТОВ «Наваль Парк» у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, є не обґрунтованими, суперечать нормам чинного законодавства та судовій практиці Верховного Суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Миколаївська міська рада не скористалася своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2022 у зв`язку з ненадходженням на час судового засідання матеріалів справи № 915/767/21 відкладено розгляд касаційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на 05.10.2022.

Миколаївська міська рада в судове засідання свого представника не направила.

Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеному учаснику справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», також те, що зазначений учасник справи не звертався до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представника Миколаївської міської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Офісу Генерального прокурора та ТОВ «Наваль Парк», дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Як установлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» (далі - ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП») придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська судноверф плюс» нерухоме майно за адресою: вул. Індустріальна, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, м. Миколаїв на підставі договорів купівлі-продажу від 07.07.2011, посвідчених приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Карцевою Н. О., зареєстрованих у державному реєстрі за № 768, № 774, № 772, № 770 та договорів купівлі-продажу від 08.07.2011, посвідчених приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Карцевою Н. О., зареєстрованих у державному реєстрі за № 778, № 776, № 780, № 782. Нерухоме майно за адресою: вул. Індустріальна, 1/6, м. Миколаїв було придбано ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» у Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Карцевою Н. О., зареєстрованого у державному реєстрі за № 293.

ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» право користування земельними ділянками під будівлями та спорудами розташованими за адресою: вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, м. Миколаїв оформлено не було.

У подальшому ТОВ «Наваль Парк» здійснило викуп майна ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» за адресою: вул. Індустріальна, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, м. Миколаїв.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Наваль Парк» на підставі договорів купівлі-продажу від 29.09.2016 № 427, № 428, № 429, № 430, від 18.08.2017 № 481, від 07.12.2017 № 708 та від 15.08.2018 № 524, № 525 є власником нежитлових об`єктів за адресою: вул. Індустріальна, 1/1, 1/1а, 1/б, 1/1в, 1/6, м. Миколаїв, Миколаївська область.

Судами установлено, що у 1999 році було затверджено Проект відведення земельної ділянки по вул. Індустріальній, 1 у сумісне часткове користування Державному підприємству «Чорноморський суднобудівний завод», Підприємству «Миколаївський державний центр малотоннажного суднобудування», Підприємству «Будівельно-монтажне держане управління «Чорноморбудсервіс», Підприємству «Чорноморський державний меблевий завод «Чорномормеблі», Державному підприємству «Суднобудівна верф «Меридіан», Підприємству «Чорноморський державний машинобудівний завод», Малярно-ізаляційному державному підприємству «Райдуга».

Придбане ТОВ «Наваль Парк» майно фактично знаходиться на земельних ділянках, які визначені у пропорційному відношенні в державних актах на право постійного користування землею:

- Відкрите акціонерне товариство «Чорноморський машинобудівний завод» (далі - ВАТ «Чорноморський машинобудівний завод»)(ліквідовано 30.09.2007) було користувачем земельної ділянки на підставі державного акта на право постійного користування землею від 16.12.1999 № 293;

- Відкрите акціонерне товариство «Суднобудівна верф «Меридіан» (далі - ВАТ «Суднобудівна верф «Меридіан») (ліквідовано 10.01.2012) було користувачем земельної ділянки на підставі державного акта на право постійного користування землею від 16.12.1999 № 296;

- Публічне акціонерне товариство «Чорноморський суднобудівний завод» (далі - ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод») - на частині земельної ділянки загальною площею 15 га, на території товариства знаходяться проїзди та проходи між будівлями та спорудами, право користування землею було засвідчено державним актом на право постійного користування землею від 03.03.1995 № 371.

16.08.2018 ТОВ «Наваль Парк» звернулось до міського голови із заявою про надання в оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 65 га, а саме земельної ділянки № 1 орієнтовною площею 48 га по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в та земельної ділянки № 2 орієнтовною площею 17 га по вул. Індустріальна, 1/6.

Рішенням Миколаївської міської ради від 09.04.2019 № 51/168 «Про надання юридичній особі дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по Заводському району м. Миколаєва» надано дозвіл ТОВ «Наваль Парк» для складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 65 га, за рахунок земель ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод», ВАТ «Чорноморський машинобудівний завод», ВАТ «Суднобудівна верф «Меридіан» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, з них земельна ділянка № 1 орієнтовною площею 480 000 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в та земельна ділянка № 2 орієнтовною площею 170 000 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6.

29.10.2019 у Державному земельному кадастрі була зареєстрована земельна ділянка 46,9889 га з кадастровим номером :07:001:0107.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.05.2020 № 5940, розмір нормативно грошової оцінки спірної земельної ділянки площею 46,9889 га з кадастровим номером :07:001:0107 у 2020 році становив 357 383 476,73 грн.

Листом від 06.05.2020 162/115-20 відділ у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомив Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради (звернення від 05.05.2020 № 458/11 щодо надання інформації або витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що діяла у 2018-2019 роках), що рішенням Миколаївської міської ради від 10.07.2019 № 52/18 визнано, що з 01.01.2020 втратили чинність рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011 №3 /40, від 09.06.2011 № 6/39, пункт 1 рішення від 01.03.2012 № 15/24, відповідно чого відсутні підстави надати витяги за попередні роки, та додатково повідомив, що нормативно грошова оцінка у 2018-2019 роках земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0107 складала 216 658 684,98 грн.

Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 26.06.2020 497/9/14-29-50-04-16 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки по вул. Індустріальній, 1/1, 1/1 а, 1/1в, 1/6 у м. Миколаєві, у тому числі земельна ділянка № 1 орієнтовною площею 480 000 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/16, 1/1в та земельна ділянка № 2 орієнтовною площею 170 000 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6 за ТОВ «Наваль Парк» у власності або у користуванні, в тому числі на умовах оренди не значаться. Плата за землю за вказані земельні ділянки за податкові періоди 2017 -2020 роки ТОВ «Наваль Парк» не здійснювалась, податкова звітність з плати за землю до ДПІ не надавалась, оскільки обов`язок щодо нарахувань та сплати грошових зобов`язань з плати за землю у платника виникає після оформлення та реєстрації прав власності або користування земельними ділянками (пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Судами також установлено, що актом комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 29.10.2020, визначено розмір збитків, нанесених Миколаївській міській раді ТОВ «Наваль Парк» у зв`язку з несплатою за користування земельною ділянкою площею 469 889 кв. м по вул. Індустріальній 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, 1/6 у період з 15.08.2018 по 01.10.2020 у розмірі 16 111 048,99 грн.

Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.01.2021 № 61 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та надання згоди на розстрочення платежів» зазначеним рішенням затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 29.10.2020 про визначення розміру збитків, нанесених Миколаївській міській раді, зокрема, ТОВ «Наваль Парк» у зв`язку з безоплатним використанням земельної ділянки площею 469889 кв. м для обслуговування нерухомого майна по вул. Індустріальній, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, 1/6 у період з 15.08.2018 до 01.10.2020 у розмірі 16 111 048,99 грн.

Рішенням Миколаївської міської ради від 22.04.2021 № 4/348 «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку ТОВ «Наваль Парк» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в у Заводському районі м. Миколаєва»:

- затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 616 322 кв. м, у тому числі земельної а ділянки № 1 (кадастровий номер :07:001:0106), загальною площею 146 433 кв. м по вул. Індустрільній, 1/6, земельної ділянки № 2 (кадастровий номер :07:001:0107) загальною площею 469 889 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в за рахунок земель комунальної власності, з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ: J.11.02, з віднесенням її до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

- припинено ВАТ «Чорноморський машинобудівний завод» право постійного користування земельною ділянкою площею 335 585 кв. м по вул. Індустріальній, 1. Державний акт на право постійного користування землею від 16.12.1999 № 293 припинено;

- припинено ВАТ «Суднобудівна верф «Меридіан» право постійного користування земельною ділянкою площею 322 115 кв. м по вул. Індустріальній,1. Державний акт на право постійного користування землею від 16.12.1999 №296 припинено;

- вилучено у ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» частину земельної ділянки площею 150 000 кв. м по вул. Індустріальній, 1 зі складу земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 03.03.1995 № 371. Зобов`язано ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» виготовити документацію із землеустрою на земельну ділянку, яка залишилась у його використанні;

- передано ТОВ «Наваль Парк» в оренду строком на 25 років земельну ділянку загальною площею 616 322 кв. м, у тому числі земельну ділянку № 1 (кадастровий номер :07:001:0106) загальною площею 146 433 кв. м по вул. Індустрільній, 1/6, земельну ділянку № 2 (кадастровий номер :07:001:0107) загальною площею 469 889 кв. м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 29.05.2020 № 16890/12.01-47/20-2.

У листі Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 13.05.2021 4594/5/14-29-04-02-08 щодо використання ТОВ «Наваль Парк» земельних ділянок, що розташовані за адресою: вул. Індустріальній, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, 1/6 зазначено, що відповідно до наданих Миколаївською міською радою переліків договорів оренди землі, які укладені та діють станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.1019, 01.01.2020 та 01.01.2021, договір оренди землі з ТОВ «Наваль Парк» відсутній. Плата за землю за вказані земельні ділянки за податкові періоди 2017-2021 роки ТОВ «Наваль Парк» не здійснювалась, податкова звітність з плати за землю до ДПІ не надавалась, оскільки обов`язок щодо нарахувань та сплати грошових зобов`язань з плати за землю у платника виникає після оформлення та реєстрації прав власності або користування земельними ділянками (пункту 287.1 статті 287 ПК України).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастр у Миколаївській області від 25.05.2021 №10-14-0.4-3551/2-21 нормативно грошова оцінка, яка формувалась із технічної документації діючої до 01.01.2020 у 2018-2019 роках по ділянці з кадастровим номером :07:001:0107 склала 216 658 684,98 грн.

Предметом розгляду у справі № 915/767/21, що розглядається, є вимога прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради про стягнення з ТОВ «Наваль Парк» 16 111 048,99 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у зв`язку з користуванням відповідачем без достатніх правових підстав земельною ділянкою кадастровий номер :07:001:01, на якій розміщено його майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відсутні докази формування спірної земельної ділянки як об`єкту цивільних прав у порядку, встановленому статтею 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), та докази щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 46,9889 га з кадастровим номером :07:001:0107 у спірний період.

Скаржник у касаційній скарзі послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що є підставою для подання касаційної скарги відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Положення пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статей 79-1, 120 ЗК України, статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши у касаційному порядку судові рішення у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстав користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Принцип платного використання землі передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нерухоме майно) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Положення глави 15, статей 120, 125, 206 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташовано цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

З огляду на викладене, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Як установлено судами попередніх інстанцій, згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Наваль Парк» є власником нежитлових об`єктів за адресою: вул. Індустріальна, 1/1, 1/1а, 1/б, 1/1в, 1/6, м. Миколаїв на підставі договорів купівлі-продажу від 29.09.2016 № 427, № 428, № 429, № 430, від 18.08.2017 № 481, від 07.12.2017 № 708 та від 15.08.2018 № 524, № 525.

За інформацією з листів Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (від 26.06.2020 497/9/14-29-50-04-16, від 25.05.2021 №10-14-0.4-3551/2-21) право користування земельними ділянками за адресою: вул. Індустріальній, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в, 1/6, на яких розташовано зазначене нерухоме майно за ТОВ «Наваль Парк», не зареєстровано. Плата за землю за земельні ділянки за податкові періоди 2017-2021 роки ТОВ «Наваль Парк» не здійснювалась, податкова звітність з плати за землю до ДПІ не надавалась.

Установлені обставини свідчать, що відповідач як власник нерухомого майна у спірний період із 15.08.2018 по 01.10.2020 користувався земельною ділянкою, на якій це майно розташоване, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташовано необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, постанови Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19, від 16.08.22 у справі № 922/2095/21).

Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.

Разом з цим варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 навів правовий висновок, відповідно до якого для застосування статті 1212 ЦК України не є обов`язковим встановлення сформованості земельної ділянки як об`єкта оренди, визначення її меж, кадастрового номера, внесення інформації до Державного земельного кадастру та залежить від конкретних обставин справи.

Однак, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутність доказів формування спірної земельної ділянки як об`єкту цивільних прав, зазначених висновків не врахували.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період 15.08.2018 по 01.10.2020 у зв`язку з не сформованістю спірної земельної ділянки, не врахували, що 29.10.2019 спірна земельна ділянка 46,9889 га з кадастровим номером :07:001:0107 була зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи на спірній земельній ділянці розташовано об`єкти нерухомого майна, які належать відповідачу на праві власності, однак суди попередніх інстанцій не надали належну оцінку розташуванню цих об`єктів на земельній ділянці та їх фактичному використанню відповідачем.

Разом з тим, як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Наваль Парк» звертаючись до міського голови із заявою про надання в оренду спірної земельної ділянки самостійно визначило розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна, розташованих на цій земельній ділянці, однак суди попередніх інстанцій також не надали належної оцінки цим обставинам.

Відповідно до положень частини 5 статті 5, частини 1 статті 13 Закону України «Про оренду землі» та пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути не лише витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Такими доказами можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Зазначена правова позиція Великої Палати Верховного Суду підлягає застосуванню судами з урахуванням встановленого фактичного розміру земельної ділянки, якою користується відповідач як власник об`єктів нерухомого майна, розташованих на цій земельній ділянці.

Крім того, при розгляді зазначено спору судам необхідно перевірити доводи відповідача щодо намагання прокурора здійснити подвійне нарахування плати за землю у вигляді стягнення орендної плати з ТОВ «Наваль Парк» та сплати земельного податку ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод».

За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У зв`язку з наведеним ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам не відповідають, а отже їх не можна визнати законними та обґрунтованими.

Відповідно до частин 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Ураховуючи допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 у справі № 915/767/21 скасувати.

3. Справу № 915/767/21 направити на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

В. Г. Суховий