РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2022Справа № 910/6501/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР"

до Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА"

про стягнення 334387,07 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Комунальне підприємство "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" про стягнення 334387,07 грн, з яких: 321485,70 грн - сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних у сумі 12813,01 грн, пеня у сумі 88,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг №4254-20 від 12.02.2020.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.08.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6501/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду від 02.08.2022, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, отримана останнім 11.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №657.

Отже, згідно із п.3. ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

08.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення щодо стану заборгованості, згідно із якими, відповідач у період з 21.07.2022 по 31.08.2022 сплатив на користь позивача 44888,40 грн; станом на 02.09.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 199474,80 грн.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання умов договору про надання послуг №4254-20 від 12.02.2020, Комунальне підприємство "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" протягом травня - грудня 2020 року надав Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" послуги на загальну суму 244363,20 грн.

Оскільки, відповідач оплату наданих послуг у строк встановлений у п.4.3 договору не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 321485,70 грн, 3% річних у сумі 12813,01 грн та пеню у сумі 88,36 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12.02.2020 між Комунальним підприємством "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" (виконавець, позивач) та Комунальним підприємством "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг №4254-20 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, щодо надання та інформаційно-технологічного супроводження програмно-апаратних комплексів (ДК 021:20-5: послуги, пов`язані з програмним забезпеченням), зазначені у розділі 3 цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору термін надання послуг: з 01.01.2020 до 31.12.2020; місце надання послуг: м. Київ.

Згідно із п. 4.1. договору ціна договору становить 381297,60 грн, в тому числі ПДВ 63 549,60 грн.

Вартість послуг, обумовлених даним договором, розраховується на основі діючих прейскурантів і калькуляцій виконавця та зазначається у розрахунку вартості послуг, що є додатком № 1 до даного договору (п.4.2. договору).

Розрахунки замовника з виконавцем за надані послуги здійснюються, за погодженням сторін, здійснюються наступним чином: шляхом безготівкового перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця на підставі узгоджених та підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, у термін до останнього банківського дня місяця, наступного за розрахунковим (п.4.3. договору).

Згідно із п.4.4. договору за результатами наданих послуг, виконавець до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим оформляє та переднє на підписання замовнику акти приймання-передачі наданих послуг. Разом з актами приймання-передачі наданих послуг виконавець надає замовнику податкові накладні.

У пункті 4.5. договору визначено, що замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту одержання від виконавця актів приймання-передачі наданих послуг, підписує і направляє виконавцю його примірники зазначених актів або надсилає мотивовану відмову в прийманні наданих послуг, що містить перелік недоліків та зауважень.

Відповідно до п. 4.6. договору протягом 5-ти робочих днів з дня одержання відмови замовника від приймання наданих послуг, що містить перелік недоліків та зауважень, складає і направляє замовникові два примірника двостороннього акту-з переліком недоліків і термінів їх усунення, підписаний зі своєї сторони.

У відповідності до пп.5.2.1. п.5.2. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані виконавцем послуги.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на момент затримки, від простроченої суми за кожний день затримання платежу до дати погашення боргу.

Згідно із матеріалів справи, на виконання умов договору про надання послуг №4254-20 від 12.02.2020 позивач протягом травня - грудня 2020 року надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 244 363,20 грн, що підтверджується підписаними зі сторонами актами приймання-передачі наданих послуг, а саме:

від 29.05.2020 № 343-8159 на суму 21 120,00 грн;

від 29.05.2020 № 343-8170 на суму 8 196,00 грн;

від 30.06.2020 № 343-10050 на суму 21 120,00 грн;

від 30.06.2020 № 343-10061 на суму 8 196,00 грн;

від 31.07.2020 № 343-12009 на суму 21 120,00 грн;

від 31.07.2020 №343-12020 на суму 8196,00 грн;

від 31.08.2020 № 343-14009 на суму 21 120,00 грн;

від 31.08.2020 № 343-14020 на суму 8 196,00 грн;

від 30.09.2020 № 343-16024 на суму 21 120,00 грн;

від 30.09.2020 № 343-16035 на суму 8 196,00 грн;

від 30.09.2020 № 335-16044 на суму 2 458,80 грн;

від 30.10.2020 № 343-18058 на суму 21 120,00 грн;

від 30.10.2020 № 343-18069 на суму 8 196,00 грн;

від 30.10.2020 № 335-18078 на суму 2 458,80 грн;

від 30.11.2020 № 343-20097 на суму 21 120,00 грн;

від 30.11.2020 № 343-20108 на суму 8 196,00 грн;

від 30.11.2020 № 335-20117 на суму 2 458,80 грн;

від 31.12.2020 № 343-22091 на суму 21 120,00 грн;

від 31.12.2020 № 343-22102 на суму 8 196,00 грн;

від 31.12.2020 № 335-22111 на суму 2 458,80 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати наданих позивачем згідно із зазначеними вище актами послуг позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 321485,70 грн (борг у сумі 244 363,20 грн, інфляційні втрати у сумі 77122,50 грн), 3% річних у сумі 12813,01 грн та пеню у сумі 88,36 грн.

Згідно із наданими позивачем у матеріали справи поясненнями відповідач у період з 21.07.2022 по 31.08.2022 сплатив на користь позивача 44888,40 грн та станом на 02.09.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 199474,80 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як підтверджено наданими позивачем у матеріали справи актами приймання-передачі наданих послуг позивач у період з травня по грудень 2020 року надав відповідачу послуги на загальну суму 244 363,20 грн.

Акти приймання-передачі наданих послуг підписані представником відповідача без заперечень на зауважень.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п.4.3. договору відповідач мав здійснити оплату наданих позивачем послуг у строк до останнього банківського дня місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, виходячи з умов договору відповідач мав здійснити оплату послуг у такі строки:

до 30.06.2020 (включно) у сумі 29 316,00 грн (за актами від 29.05.2020 № 343-8159 на суму 21 120,00 грн; від 29.05.2020 № 343-8170 на суму 8 196,00 грн);

до 31.07.2020 (включно) у сумі 29 316,00 грн (за актами від 30.06.2020 № 343-10050 на суму 21 120,00 грн; від 30.06.2020 № 343-10061 на суму 8 196,00 грн);

до 31.08.2020 (включно) у сумі 29 316,00 грн (за актами від 31.07.2020 № 343-12009 на суму 21 120,00 грн; від 31.07.2020 № 343-12020 на суму 8 196,00 грн);

до 30.09.2020 (включно) у сумі 29 316,00 грн (за актами від 31.08.2020 № 343-14009 на суму 21 120,00 грн; від 31.08.2020 № 343-14020 на суму 8 196,00 грн);

до 30.10.2020 (включно) у сумі 31 774,80 грн (за актами від 30.09.2020 № 343-16024 на суму 21 120,00 грн; від 30.09.2020 № 343-16035 на суму 8 196,00 грн; від 30.09.2020 № 335-16044 на суму 2 458,80 грн);

до 30.11.2020 (включно) у сумі 31 774,80 гри (за актами від 30.10.2020 № 343-18058 на суму 21 120,00 грн; від 30.10.2020 № 343-18069 на суму 8 196,00 грн; від 30.10.2020 № 335-18078 на суму 2 458,80 грн);

до 31.12.2020 (включно) у сумі 31 774,80 грн (за актами від 30.11.2020 № 343-20097 на суму 21 120,00 грн; від 30.11.2020 № 343-20108 на суму 8 196,00 грн; від 30.11.2020 № 335-20117 на суму 2 458,80 грн);

до 29.01.2021 (включно) у сумі 31 774,80 грн (за актами від 31.12.2020 № 343-22091 на суму 21 120,00 грн; від 31.12.2020 № 343-22102 на суму 8 196,00 грн; від 31.12.2020 № 335-22111 на суму 2 458,80 грн).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що згідно із наданими позивачем у матеріали справи платіжними дорученнями за період з 21.07.2022 по 31.08.2022 відповідач здійснив оплату заборгованості 44888,40 грн.

Отже, станом на час ухвалення рішення у справі, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг №4254-20 від 12.02.2020 становить 199474,80 грн.

З приводу здійсненої відповідачем оплати заборгованості у сумі 44888,40 грн, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що позовна заява датована позивачем 22.07.2022; позивач подав позов до суду 26.07.2022.

Згідно із наданими відповідачем у матеріали справи платіжними дорученнями за період з 21.07.2022 по 31.08.2022відповідач здійснив оплату заборгованості 44888,40 грн, з яких: за період з 21.07.2022 - 10654,80 грн та за період з 08.08.2022 (після подачі позивачем позову) по 31.08.2022 - 34233,60 грн.

Отже, заборгованість у розмірі 10654,80 грн, яка сплачена відповідачем до звернення позивача до суду з цим позовом (тобто до 26.07.2022), заявлена позивачем безпідставно та відповідно позовні вимоги позивача у частині стягнення заборгованості у сумі 10654,80 грн задоволенню не підлягають.

Щодо оплати відповідачем заборгованості у сумі 34233,60 грн, яка сплачена відповідачем у період з 08.08.2022 по 31.08.2022, то суд зазначає наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Оскільки, на момент розгляду даної справи предмет спору в частині стягнення 34233,60 грн заборгованості припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у цій частині позовних вимог згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд зазначає, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановленими вище обставинами підтверджено обґрунтованість заявлених позивачем вимог. відповідача, у свою чергу, обставин наведених позивачем у позові відповідач належними доказами не спростував, доказів оплати заборгованості не надав.

Невиконане зобов`язання за договором про надання послуг №4254-20 від 12.02.2020 у сумі 199474,80 грн підтверджується матеріалами справи, доказів у спростування заборгованості по договору з оплати за надані послуги у сумі 199474,80 грн відповідачем не надано.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 199474,80 грн.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 77122,50 грн, 3% річних у сумі 12813,01 грн та пені у сумі 88,36 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за порушення строку виконання грошового зобов`язання у вигляді пені встановлена в п.6.2. договору, згідно із яким за несвоєчасну оплату наданих послуг сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на момент затримки, від простроченої суми за кожний день затримання платежу до дати погашення боргу.

Розрахунок пені у сумі 88,36 грн (на заборгованість у сумі 31774,80 грн за актами №343-22091 від 31.12.2020, № 343-22102 від 31.12.2020, № 335-22111 від 31.12.2020, період нарахування з 18.07.2021 по 30.07.2021) здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені у сумі 88,36 грн суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунки інфляційних втрат (нараховані за періоди: з 01.07.2020 по 30.06.2022, з 01.08.2020 по 30.06.2022, з 01.09.2020 по 30.06.2022, з 01.10.2020 по 30.06.2022, з 01.11.2020 по 30.06.2022, 01.12.2020 по 30.06.2022, з 01.01.2021 по 30.06.2022, 01.02.2021 по 30.06.2022) та 3% річних (нараховані за періоди: з 01.07.2020 по 18.07.2022, з 01.08.2020 по 18.07.2022, з 01.09.2020 по 18.07.2022, з 01.10.2020 по 18.07.2022, з 01.11.2020 по 18.07.2022, 01.12.2020 по 18.07.2022, з 01.01.2021 по 18.07.2022, 01.02.2021 по 18.07.2022) є арифметично правильними, здійснені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 77122,50 грн та 3% річних у сумі 12813,01 грн суд задовольняє повністю.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 199474,80 грн, інфляційних втрат у сумі 77122,50 грн, 3% річних у сумі 12813,01 грн та пені у сумі 88,36 грн; закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 34233,60 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України; та відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 10654,80 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР", а саме: в частині стягнення заборгованості у розмірі 199474,80 грн, інфляційних втрат у сумі 77122,50 грн, 3% річних у сумі 12813,01 грн та пені у сумі 88,36 грн; закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 34233,60 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/6501/22 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 34233,60 грн.

В іншій частині позовних вимог позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" (01021, місто Київ, ПРОВУЛОК ІВАНА МАР`ЯНЕНКА, будинок 7, ідентифікаційний код 35692211) на користь Комунального підприємства "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" (02192, місто Київ, ВУЛИЦЯ КОСМІЧНА, будинок 12-А, ідентифікаційний код 04013755) заборгованість у розмірі 199474,80 грн, інфляційні втрати у сумі 77122,50 грн, 3% річних у сумі 12813,01 грн, пені у сумі 88,36 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 4342,48 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.10.2022.

Суддя С.О. Турчин