ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" жовтня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1878/22

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх Ольги Василівни, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53 ідентифікаційний код 21673832) від 02.10.2022 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Купрійчука Павла Ростиславовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості в загальному розмірі 34 716,99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2022 представник Приватного акціонерного товариства «Київстар» звернувся до господарського суду Київської області із заявою від 02.10.2022 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Купрійчука П.Р. заборгованості згідно договору про надання телекомунікаційних послуг №1-1742/18 від 20.07.2018 у розмірі 34 716,99 грн.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.

За змістом пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктами 3, 4 частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, частина приєднаних документів до заяви про видачу судового наказу нечитабельні, зокрема це договір про надання телекомунікаційних послуг №1-1742/18 від 20.07.2018, замовлення №1 та №2 до договору.

До матеріалів справи додано рахунки №613556526 від 31.01.2022, №614314759 від 28.02.2022, №615084597 від 31.03.2022, №615858183 від 30.04.2022 та замовлення №9, №10, №11, №13, №14. Додані рахунки та замовлення не підписані ні оператором, ні абонентом, доказів їх виставлення, надіслання або вручення не подано.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що сума заборгованості боржника за угодою про надання послуг мобільного зв`язку та 3% річних станом на 29.09.2022 складає: Період прострочення грошового зобов`язання 132 днів : 32 736,85 (сума боргу) + 1 624,97 (інфляційне збільшення) + 355,17 (штрафні санкції) = 34 716,99 грн. (Розрахунок додається).

Втім розрахунку вимог та штрафних санкцій до заяви фактично не подано; розрахунок також відсутній у переліку додатків до заяви.

Частина 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. При цьому проценти річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями.

Заявником не конкретизовано, який саме вид штрафних санкцій застосовано до боржника та не вказано з яких підстав. Також не вказано, на які саме суми нараховано інфляційні втрати, та за які саме періоди.

З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що із поданої заяви Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення 34 716,99 грн. з боржника Фізичної особи-підприємця Купрійчука П.Р. не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставою для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Згідно до частини 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 150, пунктом 1 частини 1, ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Київстар» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Купрійчука Павла Ростиславовича заборгованості згідно договору про надання телекомунікаційних послуг №1-1742/18 від 20.07.2018 у загальному розмірі 34 716,99 грн.

Ухвала підписана 06.10.2022, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх