номер провадження справи 17/71/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 908/1056/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/1056/22

за позовною заявою: концерн "Міські теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137

адреса для листування: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 7

до відповідача: фізичної особи-підприємця Пєшкова Сергія Миколайовича, АДРЕСА_1 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 59 837,20 грн.

СУТЬ СПОРУ:

13.07.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява концерну "Міські теплові мережі" (далі концерн "МТМ") за вих. від 05.07.22 №06/10 про стягнення з фізичної особи-підприємця Пєшкова Сергія Миколайовича (надалі ФОП Пєшков С.М.) заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії в розмірі 59 837,20 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1056/22 між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 18.07.22 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/1056/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ч. 1, ч. 4 ст. 116 та ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 19.09.22 включно (в розумінні вимог ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві зазначає, що з 01.11.21 набув чинності типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козака Бабури, 10 між позивачем та ФОП Пєшковим С.М. На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві теплову енергію у період з листопада 2021 року по квітень 2022 року на суму 70 337,20 грн. Відповідачем частково оплачено отриману теплову енергію на суму 10500,00 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 59 837,20 грн., що сталою підставою для звернення до суду з даним позовом.

09.08.22 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній вказує, що в поновному обсязі визнає позовні вимоги концерну "МТМ" зазначаючи при цьому, що заборгованість у сумі 25 412,30 грн. вже сплачено. Крім того, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/1056/22 строком на 3 місяці. Також просить повернути концерну "МТМ" 50% сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позовних вимог до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/1056/22 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 19.09.22.

При цьому, судом враховано, що:

- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається;

- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя;

- прийом документів господарським судом Запорізької області здійснювався й здійснюється в паперовому та електронному вигляді;

- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 177456734 від 14.08.19 Пєшков С.М. є власником нежитлового приміщення площею 174,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

В позовній заяві позивач вказує, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 02.10.21 він розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання і вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 р. раніше укладений з Позивачем договір № 407040 припинив свою дію, а Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою м. Запоріжжя, вул. Козака Бабури, 10 між Позивачем та фізичною особою підприємцем Пєшковим Сергієм Миколайовичем (надалі - Відповідач) з 01 листопада 2021 р. є укладеним.

Згідно пункту 4, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Згідно пункту 32 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2, на підставі укладеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2672, а також згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

На виконання п. 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлове приміщення АДРЕСА_2 та на праві приватної власності належить ФОП Пєшкову С.М.

При цьому, СУД ЗВЕРТАЄ УВАГУ на той факт, що ПОЗИВАЧЕМ роздрукованого тексту договору до матеріалів справи не надано.

На виконання умов Договору Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію в період з листопада 2021 р. по квітень 2022 р. на загальну суму 70 337,20 грн.

Позивач в позовній заяві вказує, що відповідачем було частково оплачено отриману теплову енергію на суму 10 500,00 грн.

Також позивач зазначає, що рахунки для оплати надавалися на паперовому носії або в електронній формі, у т.ч. за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Судом прийнято до уваги те, що в установленому законом порядку договір не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано та матеріали справи не містять.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Як свідчать наявні матеріали справи, на виконання умов договору позивачем у період з листопада 2021 по квітень 2022 року включно поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 70 337,20 грн.

На підставі зазначених актів приймання-передачі теплової енергії концерном "МТМ" виставлено відповідачу рахунки на оплату відпущеної теплової енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 по квітень 2022 року включно у повному обсязі не здійснив. Тому, як наслідок, за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 59 837,20 грн. (яка останнім визнана у відзиві на позов у цій справі).

В той же час, відповідачем надано докази оплати заборгованості на суму 25 412,30 грн., а саме: копії платіжних доручень №1377 від 21.06.22 на суму 8000,00 грн., №1378 від 27.06.22 на суму 2500,00 грн., №1386 від 18.07.22 на суму 2500,00 грн., №1388 від 20.07.22 на суму 3412,30 грн., №1392 від 25.07.22 на суму 4500,00 грн., №1395 від 01.08.22 на суму 4500,00 грн. У вказаних платіжних дорученнях призначення платежу зазначено - "за послуги постачання теплової енергії згідно договору №74203251 від 01.11.2021р.".

Таким чином, як свідчать вищезазначені платіжні доручення, відповідачем заборгованість у сумі 14 912,30 грн. сплачена після відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За викладених обставин, провадження у справі в частині стягнення заборгованості у сумі 14 912,30 грн. підлягає закриттю за відсутності предмету спору.

Наявність заборгованості за поставлену в період з листопада 2021 року по квітень 2022 року у сумі 44 924,90 грн. матеріалами справи підтверджена, відповідачем визнана, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, відповідачем у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/1056/22 строком на три місяці, посилаючись на матеріальні труднощі.

Заперечень щодо розстрочення виконання судового рішення від позивача не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 1 ст. 331 ГПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно з частинами 4, 5 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В обґрунтування клопотання про розстрочення виконання судового рішення відповідач посилається на матеріальні труднощі. Проте доказів на підтвердження не надав.

В той же час, судом враховано, що відповідач просить розстрочити виконання судового рішення строком лише на 3 місяці, частину заборгованості відповідачем вже сплачено, крім того, заперечень проти розстрочення виконання судового рішення позивачем не надано.

За викладених обставин, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання рішення суду у справі №908/1056/22 строком на 3 місяці зі сплатою заборгованості рівними частинами.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 14 912,30 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, сплачений судовий збір у розмірі 223,68 грн. підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету України після звернення концерну "МТМ" з відповідною заявою.

Судові витрати, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

В той же час, приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 130 ГПК України та повернути концерну "МТМ" з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого платіжним дорученням №5952 від 14.06.22, що складає 1128,66 грн. (50% від 2257,32 грн. судового збору за суму стягнутої заборгованості у розмірі 44 924,90 грн.), про що постановити відповідну ухвалу після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 126, 129, 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 236, 237, 238, 240, 241, 247-252, 331 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №908/1056/22 в частині стягнення заборгованості у розмірі 14 912,30 грн. закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Пєшкова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_2 Філії -АТ «Укрексімбанк», код МФО 322313 ) - 44 924 (сорок чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) грн. 90 коп. основного боргу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.22 у справі №908/1056/22 строком на 3 (три) місяці, починаючи з 20.09.22, зі сплатою заборгованості рівними частинами, а саме: по 14 974,96 грн. в перші два місяці, та 14 974,98 грн. в останній місяць.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Пєшкова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_3 у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», код МФО 320478 ) - 1 128 (одну тисячу сто двадцять вісім) грн. 66 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Концерну "Міські теплові мережі" з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого платіжним дорученням №5952 від 14.06.22, у розмірі 1 128,66 грн., про що постановити відповідну ухвалу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України (дія якого триває) … повний текст рішення складено 18.10.2022.

Суддя В.Л. Корсун