ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2022 Справа №905/2300/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Парахотіна Ю.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаєплон», м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 555267,27грн, 3% річних у сумі 17806,58грн та інфляційних втрат у сумі 42297,83грн, всього 615371,68грн

За участю:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», м. Київ, звернувся до Господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаєплон», м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 555267,27грн, 3% річних у сумі 17806,58грн та інфляційних втрат у сумі 42297,83грн, всього 615371,68грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого постачання гарячої води №00100 від 15.02.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.12.2021; розгляд справи вирішено здійснити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 27.01.2022 з подальшим відкладанням на 15.02.2022; ухвалою суду від 15.02.2022 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначений на 01.03.2022.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно з наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежений доступ до приміщення суду.

Приймаючи до уваги неможливість забезпечити безпечне перебування суддів, працівників суду та відвідувачів в приміщенні суду, проведення судових засідань не вбачалось за можливе, отже 01.03.2022 судове засідання у справі №905/2300/21 не відбулось.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022 від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні. Наведені Укази Президента України були затверджені Верховною Радою України відповідними законами.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам України рекомендовано оптимізувати роботу зі сторонами та враховувати те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу реалізувати свої процесуальні права через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Враховуючи зазначене Господарський суд Донецької області продовжує свою роботу зокрема у дистанційному режимі.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності.

З метою дотримання завдань та принципів господарського судочинства суд ухвалою від 22.08.2022 постановив призначити судове засідання у справі №905/2300/21 на 27.09.2021 з подальшим відкладанням на 12.10.2022; явка представників обов`язковою не визнавалась.

З метою повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, враховуючи зупинення направлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області з 22.02.2022 у зв`язку з відсутністю фінансування на відправлення вихідної поштової кореспонденції, відповідальним працівником суду було здійснено направлення ухвали від 27.09.2022 на електронні адреси сторін та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України».

Отже судом виконані всі можливі дії з метою повідомлення всіх учасників справи про дату, час та місце судового засідання. В розумінні вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України сторони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представники учасників справи у судове засідання 12.10.2022 не з`явились; 03.10.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву, згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.02.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (постачальник, сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» (споживач, сторона 2) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання гарячої води №00100, відповідно до умов якого сторона 1 зобов`язується надати стороні 2 послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку(ах), підключеному (их): від центрального або індивідуального теплового пункту (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 1; або від ІТП, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 2, а сторона 2 зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі (п.1.1).

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач 29.06.2021 змінив своє найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаєплон».

Характеристика об`єкта(ів), якому(им) надається послуга з централізованого постачання гарячої води: адреса об`єкта на який здійснюється надання послуги: вул. М. Закревського, буд.19 (корпус 1); вул. М. Закревського, буд.23 (будинки житлові) тип, адреса та балансова належність ЦТП/ІТП (необхідне зазначити), від якого підключена система централізованого постачання гарячої води об`єкта: ЦТП, вул. М. Закревського, буд.19; ЦТП-77 вул. Драйзера, 3, інші характеристики об`єкта, якому надається послуга з централізованого постачання гарячої води зазначені у додатку 1 до цього договору (п.1.5 договору).

В пункті 2.2.1 визначено тарифи на послуги з централізованого постачання гарячої води.

У разі зміни тарифів оплата за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію, що оприлюднені у засобах масової інформації, без внесення змін до цього договору (п.2.2.2 договору).

Згідно з п. 2.2.3 договору сторона 2 щомісячно, з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, отримує в Центрі обслуговування споживачів СП «Енергозбут» за територіальною ознакою: рахунок на оплату із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м3, та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо; акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води.

Отриманий акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води сторона 2 має підписати, оформити та належним чином поверти на адресу сторони 1 протягом п`яти днів за дати отримання (п. 2.2.4 договору).

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті надання послуги з централізованого постачання гарячої води, сторона 2 зобов`язана надати стороні нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів (п.2.5 договору).

Відповідно до п.2.2.6 договору у разі неотримання стороною 2 у порядку, встановленому п.2.2.3 договору акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води у сторони 1, не отримання стороною 1 підписаного акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води та обґрунтованих заперечень до нього у строки, встановлені пунктом 2.2.4 договору, акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

У разі додаткового направлення (сторона 2 самостійно не отримала у сторони 1, централізована доставка тощо) стороною 1 актів надання послуги з централізованого постачання гарячої води та рахунків на оплату, таке направлення не змінює строків та порядку надання обґрунтованих заперечень чи здійснення оплати, визначених умовами даного договору.

Згідно з п.2.2.11 договору сторона 2 забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання сторони за кожною тарифною групою окремо.

Оплата заборгованості за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води минулих періодів зараховується першочергово (п. 2.2.13 договору).

Відповідно до п. 3.3.2 договору сторона 2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води.

Сторона 2 зобов`язується оформити належним чином акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води, акт звіряння взаєморозрахунків на початок розрахункового періоду та повернути один примірник стороні 1 протягом п`яти днів з моменту одержання (п. 3.3.9 договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що договір з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами, набуває чинності з 01.05.2018 та діє до 01.06.2019 (п. 6.1. договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде письмово заявлено про його припинення (п. 6.3 договору).

Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів звернення сторін договору протягом місяця після закінчення терміну дії договору з заявою про припинення дії договору, суд дійшов висновку, що зобов`язання сторін за договором продовжились, отже на час виникнення спірних правовідносин договір був чинним.

Позивач зазначає, що у виконання умов договору №00100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 15.02.2019 позивачем за період з лютого 2019 по жовтень 2021 надано, а відповідачем прийнято послуги з централізованого постачання гарячої води. На підтвердження надання послуги з централізованого постачання гарячої води, обсягу та її вартості позивач посилається на акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води за спірний період.

До матеріалів справи надані підписані з боку позивача акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води: від 28.02.2019 на суму 45559,18грн, від 31.03.2019 на суму 45472,41грн, від 30.04.2019 на суму 276411,71грн, від 31.05.2019 на суму 45540,11грн, від 30.06.2019 на суму 36089,02грн, від 31.07.2019 на суму 30367,06грн, від 31.08.2019 на суму 17143,93грн, від 30.09.2019 на суму 38004,60грн, від 31.10.2019 на суму 46571,79грн, від 30.11.2019 на суму 41349,48грн, від 31.12.2019 на суму 37049,95грн, від 31.01.2020 на суму 41738,69грн, від 29.02.2020 на суму 34936,58грн, від 31.03.2020 на суму 32171,09грн, від 30.04.2020 на суму 47737,30грн, від 31.05.2020 на суму 28005,24грн, від 30.06.2020 на суму 24237,97грн, від 31.07.2020 на суму 28643,14грн, від 31.08.2020 на суму 27773,54грн, від 30.09.2020 на суму 25143,79грн, від 31.10.2020 на суму 33775,83грн, від 30.11.2020 на суму 36862,31грн, від 31.12.2020 на суму 36292,11грн, від 31.01.2021 на суму 35995,57грн, від 28.02.2021 на суму 41883,44грн, від 31.03.2021 на суму 39231,75грн, від 30.04.2021 на суму 43431,92грн, від 31.05.2021 на суму 37456,34грн, від 30.06.2021 на суму 21681,63грн, від 31.08.2021 на суму 35330,98грн.

Як вказує позивач, з урахуванням здійснення відповідачем часткової оплати вартості послуг за договором №00100 від 15.02.2019, наданих за період лютий 2019 - жовтень 2021, несплаченими залишились вартість послуги на суму 555267,27грн.

Відповідачу виставлено рахунок від 31.10.2021 на суму 555267,27рн, який останнім не сплачено.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 555267,27грн, 3% річних у сумі 17806,58грн та інфляційних втрат у сумі 42297,83грн, стало порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині остаточної та своєчасної оплати за надані послуг з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2019 по жовтень 2021.

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір №00100 від 15.02.2019 є договором енергопостачання.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Комунальними послугами є послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

За наслідком надання позивачем послуг з централізованого постачання гарячої води останнім було складено акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води, а саме: від 28.02.2019 на суму 45559,18грн, від 31.03.2019 на суму 45472,41грн, від 30.04.2019 на суму 276411,71грн, від 31.05.2019 на суму 45540,11грн, від 30.06.2019 на суму 36089,02грн, від 31.07.2019 на суму 30367,06грн, від 31.08.2019 на суму 17143,93грн, від 30.09.2019 на суму 38004,60грн, від 31.10.2019 на суму 46571,79грн, від 30.11.2019 на суму 41349,48грн, від 31.12.2019 на суму 37049,95грн, від 31.01.2020 на суму 41738,69грн, від 29.02.2020 на суму 34936,58грн, від 31.03.2020 на суму 32171,09грн, від 30.04.2020 на суму 47737,30грн, від 31.05.2020 на суму 28005,24грн, від 30.06.2020 на суму 24237,97грн, від 31.07.2020 на суму 28643,14грн, від 31.08.2020 на суму 27773,54грн, від 30.09.2020 на суму 25143,79грн, від 31.10.2020 на суму 33775,83грн, від 30.11.2020 на суму 36862,31грн, від 31.12.2020 на суму 36292,11грн, від 31.01.2021 на суму 35995,57грн, від 28.02.2021 на суму 41883,44грн, від 31.03.2021 на суму 39231,75грн, від 30.04.2021 на суму 43431,92грн, від 31.05.2021 на суму 37456,34грн, від 30.06.2021 на суму 21681,63грн, від 31.08.2021 на суму 35330,98грн., підписані з боку позивача.

Відповідачем не отримано в Центрі обслуговування споживачів СП «Енергозбут» за територіальною ознакою вказаних актів надання послуг з централізованого постачання гарячої води у строки встановлені п.2.2.3 договору, що з урахуванням положень п.2.2.6 договору свідчить про прийняття відповідачем актів без зауважень та їх погодження.

За твердженням позивача (розрахунок заборгованості) відповідачем здійснена часткова оплата за надані за період з лютого 2019 по березень 2020 (частково) послуги з централізованого постачання гарячої води за договором №00100 від 15.02.2019. Доказів таких оплат (платіжних доручень, банківських виписок тощо) позивачем до матеріалів справи не надано, разом з тим суд приймає ці посилання позивача до уваги як такі, що не є спірними. Також суд враховує реєстр оплат.

Несплаченою, як вказує позивач, залишилась вартість послуг на суму 555267,27грн. Протилежне відповідачем не доведено. Розрахунково з урахуванням п.2.2.13 договору вказана заборгованість виникла внаслідок несплати послуги за період з березня 2020 (частково) по червень 2021 та серпень 2021.

Ухилення відповідача від оплати вартості наданих послуг позивачем у строк встановлений договором №00100 від 15.02.2019 - не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто, за надані послуги з централізованого постачання гарячої води у березні 2020 за актом від 31.03.2020 до 27.04.2020 (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у квітні 2020 за актом від 30.04.2020 до 25.05.2020, у травні 2020 за актом від 31.05.2020 до 25.06.2020, у червні 2020 за актом від 30.06.2020 до 27.07.2020 (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у липні 2020 за актом від 31.07.2020 до 25.08.2020, у серпні 2020 за актом від 31.08.2020 до 25.09.2020, у вересні 2020 за актом від 30.09.2020 до 26.10.2020 (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у жовтні 2020 за актом від 31.10.2020 до 25.11.2020 включно, у листопаді 2020 за актом від 30.11.2020 до 28.12.2020 включно (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у грудні 2020 за актом від 31.12.2020 до 26.01.2020 (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у січні 2021 за актом від 31.01.2021 до 25.02.2021 включно, у лютому 2021 за актом від 29.02.2021 до 25.03.2021 включно, у березні 2021 за актом від 31.03.2021 до 26.04.2021 включно (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у квітні 2021 за актом від 30.04.2021 до 25.05.2021 включно, у травні 2021 за актом від 31.05.2021 до 25.06.2021 включно, у червні 2021 за актом від 30.06.2021 до 26.07.2021 включно (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у серпні 2021 за актом від 31.08.2021 до 27.09.2021 (з урахуванням ст.254 Цивільного кодексу України), у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України днями порушення строку оплати є 28.04.2020, 26.05.2020, 26.06.2020, 28.07.2020, 26.08.2020, 26.09.2020, 27.10.2020, 26.11.2020, 29.12.2020, 27.01.2021, 26.02.2021, 26.03.2021, 27.04.2021, 26.05.2021, 26.06.2021, 27.07.2021, 27.09.2021 відповідно, є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України.

Внаслідок наведеного у відповідача виникла заборгованість за договором №00100 від 15.02.2019 у розмірі 555267,27грн.

З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з своєчасної та повної оплати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, судом встановлено, що відповідач згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

З урахуванням викладене та з огляду на відсутність доказів сплати відповідачем заборгованості у розмірі 555267,27грн, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №00100 від 15.02.2019 у розмірі 555267,27грн, отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 42297,83грн та 3% річних у сумі 17806,58грн за заявлені позивачем періоди прострочення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наслідком перевірки періодів нарахування 3% річних судом встановлено, що позивачем неправильно визначені початкові дати виникнення прострочення виконання зобов`язань за березень 2020, червень 2020, вересень 2020, листопад 2020, грудень 2020, березень 2021, червень 2021 та серпень 2021. Крім того, при розрахунку не враховано кількість днів у 2020 (366 днів).

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що належним розміром 3% річних за правильні періоди є 13362,07грн. Отже заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 17806,58грн підлягають задоволенню частково у розмірі 13362,07грн; решта вимог щодо стягнення 3% річних задоволенню не підлягає

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем неправильно визначені початкові дати виникнення прострочення виконання зобов`язань. Крім того, методологія нарахування є неправильною, оскільки позивачем були враховані індекси інфляції за неповні місяці існування заборгованості.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат за заявлений позивачем період, суд зазначає, що індекс інфляції є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного суду України від 24.01.2018 у справі №910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Водночас, суд наголошує на врахуванні індексів виключно за цілі місяці існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистики №265 від 27.07.2007 випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові №910/9938/17 від 10.10.2018.

Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що інфляційні втрати складають більшу суму, ніж заявлена позивачем.

З урахуванням ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 42297,83грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до розподілу між сторонами учасниками справи заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаєплон» (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, б.4, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, б.5, ) заборгованість у розмірі 555267,27грн, 3% річних у сумі 13362,07грн, інфляційні втрати у сумі 42297,83грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 9163,91грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 12.10.2022 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2022.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст.257 Господарського процесуального кодексу України. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається з урахуванням пп.17.5 пп.17 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова