ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа №914/2930/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:

від позивача: Чуб С.В.-представник

від відповідача: Сабан М.Р. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" б/н від 11.07.2022 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1652/22 від 12.07.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 (повний текст складено 16.06.2022)

у справі №914/2930/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", с. Веселе, Харківська область

до відповідача Приватного підприємства "Оліяр", с. Ставчани, Львівська область

про визнання договору недійсним

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

23.09.2021 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Агрофірма Престиж», с. Веселе Харківської області до ПП «Оліяр», с. Ставчани Львівської області про визнання договору недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем 27.07.2018 укладено договір поруки, який від імені позивача був підписаний ОСОБА_1 , який діяв під час укладення договору на підставі довіреності серія ННІ №795044 від 26.07.2018, виданої директором ТОВ «Агрофірма Престиж» ОСОБА_2 з перевищенням своїх повноважень, визначених Статутом товариства, та всупереч обмежень на укладення правочинів щодо прийняття товариством зобов`язань третіх осіб, встановлених рішенням загальних зборів ТОВ «Агрофірма Престиж» від 01.02.2018 № 23. Таким чином, договір поруки від 27.07.2018 необхідно визнати недійсним у зв`язку з тим, що він укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 у справі №914/2930/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається, що директором ТзОВ «Агрофірма Престиж» на момент оформлення довіреності був ОСОБА_2 , який мав належний обсяг цивільної дієздатності та діяв в межах повноважень, наданих йому законодавством України, виступав від імені ТзОВ «Агрофірма Престиж» та діяв в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно. Про наявність будь-яких обмежень директора ТзОВ «Агрофірма Престиж» Богдановича А.В. щодо видачі довіреності на підписання спірного договору відповідач не знав, та за всіма обставинами справи не міг знати. Зворотнього позивачем суду не доведено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ТОВ "Агрофірма Престиж" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 у справі №914/2930/21 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду є безпідставними та необгрунтованими, рішення суду прийняте на підставі неповного дослідження доказів, з порушенням основоположних принципів та норм матеріального права, а також при недотриманні норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що довіреність на ОСОБА_1 26.07.2018 серії ННІ № 795044, посвідчена приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гнилицькою Т.В., видана директором позивача всупереч встановленим загальними зборами обмеженнями повноважень директора. На момент укладення договору поруки існувало обмеження повноважень директора, але всупереч цьому було видано довіреність директором від імені позивача на уповноваження укладати договори поруки, застави майбутнього врожаю, додаткові угоди до них, що виходить за межі повноважень, наданих директору Статутом та Протоколом N 23 загальних зборів учасників товариства.

Скаржник вважає, що з врахуванням наведеного, оскільки згоди позивачем не було отримано, оспорюваний договір можна вважати недійсним. Ніяких дій (а ні письмових, а ні мовчазних) зі сторони загальних зборів учасників позивача щодо схвалення спірного правочину здійснені не були, а отже не було схвалено такий правочин. Під час перевірки позивачем наявних протоколів товариства було встановлено наявність протоколу загальних зборів позивача N 25 від 26.07.2018, але зміст цього протоколу не відповідає наданій відповідачем копії протоколу.

Скаржник стверджує, що надана відповідачем копія протоколу загальних зборів позивача N 25 від 26.07.2018 щодо надання права на укладення договору поруки та надання права видавати довіреності, не відповідає дійсності, адже позивачем рішень про надання зазначених повноважень у вказаний період не приймалося, а отже вона не повинна була братися судом до уваги.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

ПП "Оліяр" у відзиві на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилається на те, що апеляційна скарга є безпідставна, необгрунтована та така, що не підлягає задоволенню, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що довіреність ОСОБА_1 серія ННІ №795044 від 26.07.2018 не скасована, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, договір поруки укладено правомірно. Також оформлення довіреності відбувалось за наявності необхідних повноважень у директора. Наведений факт стверджується тим, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Агрофірма Престиж», яке оформлене протоколом №25 від 26.07.2018 надано дозвіл на укладення договору поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр». Вищевказаний протокол загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» № 25 від 26.07.2018 підписаний головою зборів ОСОБА_3 (володів 50% статутного капіталу позивача) та секретарем зборів ОСОБА_1 (володів 50% статутного капіталу позивача) та директором позивача ОСОБА_2 , який своїм підписом підтвердив справжність цього протоколу та підписів учасників позивача, а також вищевказаний протокол загальних зборів учасників скріплений печаткою позивача. Зазначені позивачем обмеження щодо представництва не відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягом з реєстру, сформованим на дату оформлення довіреності та укладення спірного договору. Відтак, укладення договору відбулось згідно вимог статуту ТзОВ «Агрофірма Престиж».

Також, відповідач зазначає, що відповідні дії повністю відповідають положенням Статуту позивача, зокрема п.7.4.1. Наявність протоколу № 23 загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» від 01.02.2018, яким було прийнято рішення про обмеження повноважень директора ТОВ «Агрофірма Престиж» укладати та підписувати правочини щодо приймання товариством обов`язків виконати зобов`язання третіх осіб без попереднього погодження укладення таких правочинів загальними зборах товариства відповідачу під час укладення договору поруки відомо не було, а позивачем не доведено факту повідомлення відповідачу змісту даного протоколу загальних збор учасників, тобто обізнаності відповідача про наявність відповідного рішення загальних зборів учасників.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 справу №914/2930/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 3 405,00 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги на адресу відповідача протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.08.2022 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 у справі №914/2930/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Агрофірма Престиж» та призначено розгляд справи на 06.09.2022 об 10:00 год.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2022.

Представники сторін в судовому засіданні виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

ТОВ "Агрофірма Престиж" подано на електронну адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі б/н від 03.10.2022, в якому відповідач просить зупинити апеляційне провадження у справі №914/2930/21 до набрання законної сили рішенням у справі №922/1443/22 за позовом ОСОБА_4 до ПП «Оліяр» про визнаннядовіреності недійсною.

Скаржник вказує, що є стороною договору поруки від 27.07.2018, який є предметом розгляду у справі № 914/2930/21. Зазначений договір поруки був підписаний ОСОБА_1 на підставі довіреності від 26.07.2018 серії ННІ № 795044, посвідченої приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гнилицькою Т.В., якою директор позивача уповноважив Супруненка А.В. бути представником в державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з питання укладення та підписання від імені товариства договорів поруки, застави майбутнього врожаю і додаткові угоди до них за суму та на умовах на свій розсуд, а предметом позову по справі № 922/1443/22 є саме визнання недійсним довіреності, на підставі якої і укладеного договір поруки. Відтак позивач вважає, що провадження у даній справі слід зупинити до вирішення судом справи №922/1443/22.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України за вимогами статті 234 цього Кодексу у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 904/4233/18).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:

1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи

(подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Судова колегія зазначає, що зібрані в межах даної справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, відтак зупинення провадження у справі матиме наслідком затягування судового процесу та призводитиме до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як вже зазначалося, за змістом пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Окрім того, відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зважаючи на наведене, судова колегія вирішила відмовити у задоволенні клопотання скаржника про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

Відповідно до п.п. 1.6, 7.1 Статуту ТОВ «Агрофірма Престиж» (ідентифікаційний код 37574805), затвердженого загальними зборами від 21.03.2011, протокол №1 (в редакції, затвердженій загальними зборами від 07.10.2014, протокол №5), учасниками товариства є ОСОБА_1 , з часткою статутного капіталу 50%, що становить 500,00 грн та ОСОБА_4 з часткою статутного капіталу 50%, що становить 500,00 грн.

Пунктом 8.2.3 Статуту ТОВ «Агрофірма Престиж» встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, серед іншого, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує п`ятдесят і більше відсотків майна товариства.

Згідно п. 8.4.5Статуту ТОВ «Агрофірма Престиж» директор має право без довіреності виконувати будь-які дії від імені товариства, які не суперечать Статуту, підписувати фінансові документи, заключати від імені товариства договори та контракти, представляти товариство у всіх установах, підприємствах та організаціях, як в Україні, так і за її межами, у судових органах, а також в інших органах державної влади. Директор, серед іншого, виконує таку функцію: укладає угоди, видає доручення, відкриває та закриває банківські рахунки (п. 8.4.6 Статуту товариства).

01.02.2018 на загальних зборах учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» (в складі учасників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та за участю запрошеного директора товариства ОСОБА_2 ) прийнято рішення, яке оформлене протоколом №23 від 01.02.2018, яким вирішено обмежити повноваження директора товариства шляхом заборони від імені товариства укладати будь-які правочини щодо приймання товариством обов`язків виконати зобов`язання третіх осіб без попереднього погодження укладення таких правочинів загальними зборами учасників товариства.

26.07.2018 на загальних зборах учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» (в складі учасників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) прийнято рішення, оформлене протоколом №25 від 26.07.2018, яким вирішено укласти між ТОВ «Агрофірма Престиж» та ПП «Оліяр» договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр» за договором поставки №71217 від 07.12.2017, надано ОСОБА_1 повноваження на укладення та підписання від імені ТОВ «Агрофірма Престиж» з ПП «Оліяр» договору поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр» за договором поставки №71217 від 07.12.2017, зобов`язано директора ТОВ «Агрофірма Престиж» ОСОБА_2 надати відповідну довіреність ОСОБА_1 на виконання наданих повноважень.

В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним в установлено порядку рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» від 26.07.2018, оформлене протоколом загальних зборів учасників від 26.07.2018.

На виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» від 26.07.2018 директором ТОВ «Агрофірма Престиж» ОСОБА_2 видано довіреність від 26.07.2018 №1291, якою уповноважено ОСОБА_1 бути представником товариства в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях (в т.ч. перед фізичними та юридичними особами) з питання укладення та підписання від імені товариства, зокрема, договорів поруки та додаткових угод до них на суму та на умовах на свій розсуд, для чого йому надається право, зокрема, підписувати від імені товариства договори поруки та додаткові угоди до них. Зазначена довіреність видана строком на 3 роки та дійсна до 26.07.2021.

У матеріалах справи відсутні докази скасування довіреності від 26.07.2018 № 1291 або визнання її недійсною.

27.07.2018 між ТОВ «Агрофірма Престиж» (поручителем) та ПП «Оліяр» (кредитором) укладено договір поруки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. та зареєстрований за №3946.

За цим договором поручитель (позивач) зобов`язується відповідати перед кредитором (відповідачем) солідарно з боржником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору.

Вказаний договір від імені поручителя підписав ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 26.07.2018 № 1291, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В.

Згідно з п. 3.1.1 договору поручитель засвідчує і гарантує, що поручитель має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладення та виконання цього договору, умови цього договору не суперечать жодним положенням договорів, укладених поручителем з іншими особами, або положенням інших правочинів, дія яких поширюється на поручителя.

Позивач просить визнати недійсним договір поруки від 27.07.2018 у зв`язку з тим, що він укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи, що стало підставою для звернення позивача з позовом до Господарського суду Львівської області.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

Спір у справі виник щодо правомірності укладення договору поруки особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Пунктами 1, 3, 5 ст. 65 ГК України встановлено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Презумпція правомірності правочину полягає в тому, що будь-які сумніви з приводу дійсності правочину повинні трактуватись на користь його правомірності, з метою недопущення порушення прав інших сторін такого правочину та забезпечення стабільності цивільних правовідносин.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, 26.07.2018 загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» прийнято рішення про укладення між ТОВ «Агрофірма Престиж» та ПП «Оліяр» договору поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр» за договором поставки №71217 від 07.12.2017, надання ОСОБА_1 повноваження на укладення та підписання від імені ТОВ «Агрофірма Престиж» з ПП «Оліяр» договору поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр» за договором поставки №71217 від 07.12.2017, зобов`язання директора ТОВ «Агрофірма Престиж» Богдановича А.В. надати відповідну довіреність ОСОБА_1 на виконання наданих повноважень. Дане рішення оформлене протоколом №25 від 26.07.2018, рішення прийнято одноголосно.

Докази, які б встановлювали недійсність прийнятого та оформленого протоколом №25 від 26.07.2018 рішення загальних зборів учасників товариства, в матеріалах справи відсутні.

Отже, судова колегія зазначає, що враховуючи те, що протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» №25 від 26.07.2018 вирішено укласти між ТОВ «Агрофірма Престиж» та ПП «Оліяр» договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім Агродар» перед ПП «Оліяр» за договором № 71217 від 07.12.2017 та надано ОСОБА_1 повноваження на укладення та підписання від імені ТОВ «Агрофірма Престиж» зазначеного договору та зобов`язано директора ТОВ «Агрофірма Престиж» Богдановича А.В. надати відповідну довіреність на виконання ОСОБА_1 наданих повноважень, у директора позивача були наявні повноваження та обов`язок надати довіреність на виконання ОСОБА_1 наданих даним протоколом повноважень,

Зазнченим спростовується посилання скаржника на те, що у директора товариства Богдановича А.В. відсутні повноваження щодо видачі довіреності та повноважень уповноваженого представника на підписання договору поруки від імені позивача.

Також у п.п.3.1.7 п.3.7 договору поруки сторони узгодили, що поручитель засвідчує і гарантує, що поручителем були отримані всі необхідні згоди та дозволи для укладення цього договору. Сторони засвідчують однакове розуміння ними умов цього договору та його правових наслідків, підтверджують дійсність їх намірів при його укладенні, а також те, що договір не містить ознак фіктивного чи удаваного правочину, що він не укладений під впливом помилки щодо його природи, прав та обов`язків сторін, а також під впливом обману чи збігу тяжких обставин (п.7.1 договору).

Окрім того, скаржником належними та допустимими доказами не спростовано наявність рішення загальних зборів від 26.07.2018, оформленого протоколом загальних зборів №25 від 26.07.2018.

Твердження скаржника, що відповідачем надано копію, що не є копією справжнього протоколу загальних зборів, судова колегія зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, відповідачем надано копію протоколу, засвідчену у відповідності до норм матеріального права приватним нотаріусом, який посвідчував договір поруки, окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, позивачем доказів, які б встановлювали недійсність прийнятого та оформленого протоколом №25 від 26.07.2018 рішення загальних зборів учасників товариства, не представлено, а також позивачем не долучено докази на підтвердження того, що позивач звертався в правоохоронні органи із заявами щодо надання правової оцінки обставинам прийняття такого рішення та оформлення довіреності на підставі такого рішення.

На виконання вищевказаного рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» директором ОСОБА_2 видано довіреність від 26.07.2018 №1291, на підставі якої ОСОБА_1 підписано спірний договір.

В матеріалах справи відсутні докази та не надані такі в суд першої інстанції на підтвердження того, що довіреність від 26.07.2018 №1291 була позивачем відкликана, визнана в судовому порядку недійсною тощо.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 27.07.2018 за №23785160 щодо ТОВ «Агрофірма Престиж» (ідентифікаційний код 37574805), в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.07.2018 керівником ТОВ «Агрофірма Престиж» зазначено Богдановича А.В. Відомостей про наявність обмежень у керівника щодо представництва інтересів від імені ТОВ «Агрофірма Престиж» в Реєстр не внесено.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В матеріалах справи відсутні докази, що на момент оформлення довіреності та укладення спірного договору до Єдиного державного реєстру було внесено відомості про обмеження повноважень керівника ТОВ «Агрофірма Престиж».

Таким чином твердження скаржника, що на момент укладення договору поруки існувало обмеження повноважень директора, наданих Статутом та протоколом № 23 від 01.02.2018 загальних зборів учасників товариства, але всупереч цьому було видано довіреність директором від імені позивача на уповноваження укладати договори поруки, що виходять за межі повноважень останнього, є безпідставним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що директором ТОВ «Агрофірма Престиж» на момент оформлення довіреності був Богданович Андрій Володимирович, який мав належний обсяг цивільної дієздатності та діяв в межах повноважень, наданих йому законодавством України, виступав від імені ТОВ «Агрофірма Престиж» та діяв в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Зважаючи на наведене, про наявність будь-яких обмежень директора ТОВ «Агрофірма Престиж» Богдановича А.В. щодо видачі довіреності на підписання спірного договору відповідач не знав, та за всіма обставинами справи не міг знати, зворотнє матеріалами справи не доведено.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Посилання скаржника на ст.241 ЦК України, ст.46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та на постанови Верховного Верховного суду у справах № 916/2872/16 від 16.05.2018, № 910/1163/17 від 16.05.2018, №910/9915/17 від 25.04.2018, № 910/11079/17 від 10.04.2018, № 910/8794/16 від 20.03.2018 є необгрунтованим, оскільки обставини, які встановлювались у даних справах не є аналогічними з обставинами справи, яка оскаржується.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч.1 ст.241 ЦК України (станом на дату укладення договору поруки)).

Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (станом на дату укладення договору поруки), значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину.

Враховуючи наведене, схвалення правочину можливе у тому випадку, коли відповідна згода загальних зборів учасників є необхідною у відповідності до положень законодавства або установчих документів та не надана в момент укладення правочину.

Однак, як зазначалось вище, під час укладення договору поруки було наявне волевиявлення позивача щодо укладання договору поруки, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» № 25 від 26.07.2018.

Отже, безпідставним є твердження скаржника, що ніяких дій (а ні письмових, а ні мовчазних) зі сторони загальних зборів учасників позивача щодо схвалення спірного правочину здійснені не були, а отже не було схвалено такий правочин, а оскільки згоди загальних зборів позивача не було отримано, то є підстави вважати оспорюваний договір недійсним з огляду на те, що під час укладення договору поруки було наявне волевиявлення позивача щодо укладання договору поруки, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Престиж» № 25 від 26.07.2018.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Судовий збір.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 у справі №914/2930/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" б/н від 11.07.2022 (вх.№ ЗАГС 01-05/1652/22 від 12.07.2022) - без задоволення.

2.Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.10.2022.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.