ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"03" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1220/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (вх.№2-824/22 від 23.09.2022) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1220/22
про стягнення 139 228,98 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2022 позовну заяву задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованість в розмірі 114 454 грн. 00 коп., пеню в розмірі 9 281 грн. 74 коп., суму інфляційних збитків в розмірі 14 213 грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 1 279 грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп.

23.09.2022 від представника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити процесуальний строк на подання даної заяви, прийняти заяву про ухвалення додаткового судовою рішення до розгляду та стягнути з ТОВ «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31200,00 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання заяви позивач зазначає, що не мав змоги подати докази в частині остаточного розрахунку судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, оскільки даний розгляд справи проводився в спрощеному порядку без виклику сторін, та не міг подати дану заяву про ухвалення додаткового судового рішення протягом п`яти днів з дня ухвалення відповідного рішення по даній справі, оскільки про наявність рішення суду у справі № 916/1220/22 позивач дізнався 19.09.2022 отримавши його на поштову адресу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/1220/22 та подання доказів, призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (вх.№2-824/22 від 23.09.2022) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1220/22 на "03" жовтня 2022 року о 12:00 год. Крім того, відповідачу запропоновано надати до суду письмові міркування щодо заяви позивача.

В судове засідання 03.10.2022 учасники справи явку уповноважених представників не забезпечили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до статті 242 ГПК України. Позивач повідомлений про розгляд заяви шляхом направлення ухвали суду на адресу електронної пошти, повідомленої ним в позовній заяві.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі № 916/1220/22 направлялась відповідачу в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, за адресою, вказаною в позовній заяві, яка є його місцезнаходженням, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотному боці третьої сторінки ухвали з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті «Судова повістка» за трек-номером 600.

Разом з цим, як вбачається з витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію по відправленням з трек-номером 600, відправлення вручено особисто 30.09.2022.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, згідно з пунктом третім частини першої, судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись частиною четвертою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи присічний строк розгляду даної заяви, суд прийняв рішення про проведення судового засідання за відсутності учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1220/22, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Так, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, позивач на виконання вимог ст.162 ГПК України повідомив суду, що ним очікується понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» та адвокатом Поліщуком Романом Анатолійовичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 03/01/22, відповідно до умов п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 3.2. договору клієнт зобов`язується прийняти належним чином виконану роботу адвокатом та оплатити її у розмірі та строки, встановлені в даному договорі.

За умовами п. 4.1. договору оплата та порядок розрахунку адвокатом послуг проводиться у відповідності з додатком до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

Положеннями п. 7.1 договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Як встановлено судом, Додаток № 1 від 14.09.2022 до договору про надання правової допомоги № 03/01/22 від 03.01.2022 визначає розрахунок та порядок оплати юридичних (адвокатських) послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги у період з 03.01.2022 по 14.09.2022 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно договору про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021.

В п. 2, 3 Додаток № 1 до договору сторони погодили, що розмір оплати за годину роботи адвоката складає Ѕ прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (крім участі в судових засіданнях). Станом на 14 вересня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2600,00 грн.

За умовами п. 4 Додатку № 1 встановлено вартість послуг, зокрема: участь у робочі зустрічі з представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД», аналіз документів, надання консультації, узгодження правової позиції у спорі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК», щодо стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно договору про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 5200,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 4 години, 2600,00 грн/2 х 4); підготовка та складання претензії № 1 від 18.02.2022 щодо добровільної оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 2600,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 2 години, 2600,00 грн/2 х 2); підготовка, складання, формування та подача до Господарського суду Одеської області заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 (судова справа № 916/558/22) 6500,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 5 годин, 2600,00 грн/2 х 5); підготовка, складання, формування та подача до Господарського суду Одеської області позову про стягнення заборгованості, пені, інфляційних збитків, 3% ічних та судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (судова справа №916/1220/22) 16900,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 13 годин, 2600,00 грн/2 х 13). Всього 31200,00 грн.

В п. 5 Додатку № 1 від 14.09.2022 передбачено порядок оплати послуг (гонорару), а саме: оплата за даним договором здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання клієнтом та адвокатом акту приймання-передачі правничої допомоги.

Згідно пп 9.1 п. 9 Додатку № 1 правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Наразі з наданого заявником до заяви акту приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 14.09.2022, випливає, що адвокат в період з 03.01.2022 по 14.09.2022 надав правові послуги зі стягнення з ТОВ «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно договору.

Пунктом 3 зазначеного акту від 14.09.2022 встановлено, що вартість послуг, що підлягають сплаті згідно Додатку № 1 від 14.09.2022 до договору про надання правничої допомоги № 03/01/22 від 03.01.2022 становить:

- участь у робочій зустрічі з представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД», аналіз документів, надання консультації, узгодження правової позиції у спорі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК», щодо стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно договору про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 5200,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 4 години, 2600,00 грн/2 х 4);

- підготовка та складання претензії № 1 від 18.02.2022 щодо добровільної оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 2600,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 2 години, 2600,00 грн/2 х 2);

- підготовка, складання, формування та подача до Господарського суду Одеської області заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 (судова справа № 916/558/22) 6500,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 5 годин, 2600,00 грн/2 х 5);

- підготовка, складання, формування та подача до Господарського суду Одеської області позову про стягнення заборгованості, пені, інфляційних збитків, 3% ічних та судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (судова справа №916/1220/22) 16900,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 13 годин, 2600,00 грн/2 х 13). Всього 31200,00 грн.

Так, за вказаним актом № 1 розмір витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги, що підлягаю оплаті, складає 31200,00 грн. Водночас, відповідно до вказаного акту, підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг, відповідно до положення договору про надання правничої допомоги № 03/01/22 від 03.01.2022 та Додатку № 1 від 14.09.2022. Сторони претензій, зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання зазначеного договору та додатку не мають.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 14.09.2022, а також встановлений у Додатку № 1 до договору № 03/01/22 про надання правової допомоги від 03.01.2022 розмір адвокатських послуг в сумі 31200,00 грн., не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На підтвердження того, що Поліщук Роман Анатолійович, який надавав правову допомогу, є адвокатом, до позовної заяви було додано: копію відповідного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18 липня 2019 року № АІ 1240069, що підтверджує повноваження наведеного адвоката на представництво інтересів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» в суді.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».

За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відтак, суд дійшов висновку, що перш за все суд має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати (або очікує їх понести) на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) Клієнту рахунка на оплату таких послуг та його сплатою тощо.

Досліджуючи докази, надані на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що позивачем безпідставно включено до переліку послуг, наданих адвокатом у межах даної справи, наступні види робіт: підготовка та складання претензії № 1 від 18.02.2022 щодо добровільної оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 вартістю 2600,00 грн (із розрахунку витраченого часу адвоката 2 години, 2600,00 грн/2 х 2).

Щодо такої послуги, як підготовка та складання претензії, суд зазначає, що позивачем не доведено неминучість витрат пов`язаних з наданням такої послуги. Такий вид послуги не є обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Відтак, за висновком суду, в акті приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 14.09.2022 є послуга, яка не пов`язана з розглядом справи в тому сенсі, що її виконання для розгляду спору не було обов`язковим та необхідним. Так, складання претензії не пов`язано з розглядом справи, оскільки її направлення не є обов`язковим для звернення до суду. Тому ці витрати не входять до складу судових витрат, які підлягають розподілу, та не можуть бути покладені на відповідача.

Отже, суд доходить висновку, що витрати з надання вищевикладеної послуги не підлягає розподілу.

При цьому, господарський суд вважає, що безпідставним є включення до складу витрат на надання правничої допомоги у даній справі ті витрати, що стосуються підготовки, складання, формування та подача адвокатом до Господарського суду Одеської області заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 2110/21 від 21.10.2021 у судовій справі № 916/558/22. Наведені обставини стосуються послуг, наданих адвокатом в іншій судовій справі, що пов`язана з наказним провадженням.

Окрім того, суд зауважує, що як вбачається з заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» заборгованості у сумі 114 454,00 грн за договором про надання послуг з перевезення вантажу №2110/21 від 21.10.2021 (вх. № ГСОО 611/22 від 01.04.2022), якій присвоєно єдиний унікальний номер справі № 916/588/22 та яка досліджена судом в автоматизованій системі КП «Діловодство спеціалізованого суду», вищезазначена заява підписана генеральним директором ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» Соболем Є.М., копії доданих до неї документів також засвідчені генеральним директором, а доказів про надання будь-якої правничої допомоги адвокатом Поліщуком Р.А. в межах справи № 916/588/22 до даної заяви про видачу судового наказу не додано.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що в акті приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 14.09.2022 до того ж не вірно зазначено номер справи, що розглядалась в порядку наказного провадження, як 916/558/22.

Відтак, слід зазначити, що кожна справа має свою специфіку, а тому, враховуючи всі аспекти даної справи, суд вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати не відповідають критеріям реальності та розумності, враховуючи не тільки характер спірних відносин, обсяг фактично виконаних адвокатом послуг та їх вартісну оцінку, а також необхідність всіх, вказаних в акті приймання-передачі правничої допомоги, витрат позивача.

Необхідність дотримання співмірності, обґрунтованості та розумного розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону, підтримано позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, вартість виконаних представником заявника робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд може лише відмовити повністю або частково у стягненні витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладені обставини, керуючись нормами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку обмежити розмір адвокатських витрат, що були понесені позивачем у даній справі, та які підлягають відшкодуванню позивачем.

Беручи до уваги те, що суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і категорії складності справи, враховуючи предмет спору та розмір заявлених позовних вимог у співвідношенні до заявлених витрат на правову допомогу, враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності з урахуванням ціни позову у справі, беручи до уваги доведеність позивачем відповідно до вимог ст. 74 ГПК України надання йому послуг професійної правничої допомоги, суд доходить висновку, що відмова в частині розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» на професійну правничу допомогу до 22100,00 грн. від попередньо заявленої суми, яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності, реальності і розумності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані позивачем докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів та доказової бази за позовом, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 22100,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 13, 76, 86, 123, 129, 130, 202, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (вх.№2-824/22 від 23.09.2022) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1220/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ ЛОГІСТІК» (вул. Мельницька, буд. 28, м. Одеса, 65005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМК ТРЕЙД» (вул. М.Грушевського, буд. 28/2, прим.43, м. Київ, 01021, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 100 (двадцять дві тисячі сто) грн. 00 коп.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 10.10.2022.

Суддя О.В. Цісельський