номер провадження справи 17/59/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022 Справа № 908/904/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/904/22

за позовною заявою: концерн Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137

адреса для листування: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79а

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ничик Ірини Вікторівни, АДРЕСА_1

про стягнення 9 936,17 грн.

СУТЬ СПОРУ:

22.06.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява концерну Міські теплові мережі (далі концерн МТМ) за вих. від 09.06.22 № 4 про стягнення з фізичної особи-підприємця Ничик Ірини Вікторівни (надалі ФОП Ничик І.В.) 9 936,17 грн. згідно договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.07 № 501680, а саме: 4 892,69 грн. основного боргу, 4 452,35 грн. пені, 447,06 грн. інфляційних втрат та 144,07 грн. 3 % річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/904/22 між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 27.06.22 судом позовну заяву за вих. № 4 від 09.06.22 прийнято до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/904/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ч. 1, ч. 4 ст. 116 та ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 26.08.22 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

Наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що уповноваженою особою позивача копію ухвали про відкриття провадження у даній справі від 27.06.22 отримано 30.06.22.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві зазначає, що 01.03.07 між концерном «МТМ» (Теплопостачальна організація) та ФОП Ничик Іриною Вікторівною (Споживач) був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501658 (Договір) по об`єкту - нежитлове приміщення № 1, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, буд. 63 (далі - об`єкт теплопостачання). Загальна опалювальна площа об`єкту теплопостачання складає 53,7 кв.м. Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 300125235 від 17.02.2022 р. ОСОБА_1 до 04.03.2021 р. була іпотекодавцем зазначеного нежитлового приміщення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003 р. іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. На виконання умов Договору Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію в періоди з листопада 2020 р. по лютий 2021 р. на загальну суму 4 892,69 грн. Жодних платежів у рахунок погашення суми заборгованості Відповідач не здійснював. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, сума інфляційних втрат за спірний період складає 447,06 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 144,07 грн. Згідно п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Розмір пені складає 4 452,35 грн. Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми інфляційних втрат та нарахованої пені загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 9 936,17 грн. У зв`язку з тим, що об`єкт теплопостачання має спільну з житловим будинком № 63 по пр. 40-річчя Перемоги у м. Запоріжжі систему опалення, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021 року, відповідно до якого Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Відзив на позов, або будь які заперечення від відповідача до суду не надійшли.

З метою належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи № 908/904/22 судом на юридичну адресу відповідача в порядку ст.ст. 12, 120, 176, 234, 247, 250, 252 ГПК України направлявся екземпляр ухвали господарського суду Запорізької області від 27.06.22 про відкриття провадження у справі.

Однак, ухвала, яка надсилалась судом на вказану адресу відповідача (від 27.06.22 про відкриття провадження у справі) повернулась 03.08.22 у зворотньому напрямку на адресу суду із відміткою відповідного відділення Укрпошта - за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства яким регламентовано строк розгляду справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 248 ГПК України протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства яким регламентовано строк розгляду справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 248 ГПК України протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі залежні від нього заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи № 908/904/22.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/904/22 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 26.08.22.

При цьому, судом враховано, що:

- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається;

- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя;

- прийом документів господарським судом Запорізької області здійснювався й здійснюється в паперовому та електронному вигляді;

- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.07 між концерном Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Комунарського району … (Теплопостачальна організація) та підприємцем Ничик Іриною Вікторівною (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501680 (Договір), за умовами якого (п. 1.1. договору), Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно із п. 2.1. договору, теплова енергія відпускається Споживачу в Гкал згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби :

- опалення та вентиляцію на протязі опалювального періоду;

- підігрів води за наявної можливості;

- кондиціювання по замовленню Споживача;

- інші технологічні потреби по замовленню Споживача.

У відповідності до п. 6.2. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.3. договору, підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату (п. 6.4. договору).

Згідно п. 6.7. Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Парамонова, 15а, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну.

Додатком № 1а до Договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для об`єкту - нежитлове приміщення № 1, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 19 Б (пр. 40-річчя Перемоги, буд. 63/1) далі - об`єкт теплопостачання). Загальна опалювальна площа об`єкту теплопостачання складає 53,7 кв.м.

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 300125235 від 17.02.22 ОСОБА_1 до 04.03.21 була іпотекодавцем зазначеного нежитлового.

Згідно із п. 10.1. договору, цей договір набуває чинності з 01.12.07 по 01.11.08.

Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору (п. 10.4. договору).

В зв`язку з тим, що об`єкт теплопостачання має спільну з житловим будинком № 63 по пр. 40-річчя Перемоги у м. Запоріжжі систему опалення, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021 року, відповідно до якого Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

На виконання умов Договору Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію в періоди з листопада 2020 по лютий 2021 року на загальну суму 4 892,69 грн.

Позивач в позовній заяві вказує, що жодних платежів у рахунок погашення суми заборгованості Відповідач не здійснював.

Також позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору для отримання рахунків та актів приймання-передачі не з`являвся.

21.02.22 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу за вих. №35/44 від 17.02.22 щодо погашення заборгованості у сумі 4 892,69 грн. До вимоги також додано акти приймання-передачі теплової енергії за період з листопада 2020 по лютий 2021 року та відповідні рахунки для оплати.

Споживач, згідно п. 6.6.1. Договору, зобов`язаний на протязі 5-ти днів з дати отримання, підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії.

У разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.6.1. договору, Акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем та оформлений таким чином Акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період. В разі наявності заперечень щодо даних зазначених в Акті, споживач зобов`язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до вказаного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1 договору строк. При отриманні заперечень в підписанні Акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття, або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до Акту вносяться відповідні коригування в Акті наступного місяця. У різі відмови у прийнятті заперечень, Теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає Акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений Споживачем у господарському суді (п. 6.6.2. договору).

Крім того. п. 3.2.26. Договору передбачено, що Споживач зобов`язується щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими до оплати за відповідні періоди.

Судом прийнято до уваги те, що в установленому законом порядку договір не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано та матеріали справи не містять.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Як свідчать наявні матеріали справи, на виконання умов договору позивачем у період з листопада 2020 р. по лютий 2021 р. включно поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 4 892,69 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за вказані періоди (копії яких долучені до матеріалів справи).

На підставі зазначених актів приймання-передачі теплової енергії концерном МТМ виставлено відповідачу рахунки на оплату відпущеної теплової енергії.

Вищевказані акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки були направлені позивачем на юридичну адресу Споживача (відповідача), що підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином засвідченою копією реєстру на відправлення рекомендованих листів.

Споживач на адресу позивача підписаних актів приймання-передачі теплової енергії не повернув, заперечень щодо їх підписання не надав.

Як зазначено в актах приймання-передачі теплової енергії (вказане відповідає п. 6.6.2. договору), у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни, акт вважається погодженим.

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії за оспорюваний період на адресу Концерну МТМ не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув та не підписав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди.

Відповідно до п. 6.4. договору визначено, що Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити предоплату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію за період з листопада 2020 по лютий 2021 року включно не здійснив.

Тому, як наслідок, за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 4 892,69 грн.

Факт наявності 4 892,69 грн. заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання. Зобов`язання відповідача оплатити надані послуги не припинено.

Враховуючи те, що станом на час розгляду спору в суді зобов`язання відповідача оплатити спожиту у період з листопада 2020 по лютий 2021 року включно теплову енергію не припинено, відповідач оплату спожитої теплової енергії суду не довів, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4 892,69 грн. за вказаний період обґрунтованими, заснованими на законі та договорі, і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 144,07 грн., інфляційні втрати у сумі 447,06 грн. та пеню у сумі 4 452,35 грн. (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії за період з листопада 2020 року по лютий 2021 року матеріалами справи доведено.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2.8. договору визначено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3. цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми, обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача за допомогою ІПС Законодавство з врахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у сумі 420,23 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунок розміру 3 % річних за допомогою ІПС Законодавство, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача загальної суми 3 % річних, а саме: у розмірі 143,67 грн., оскільки позивачем при розрахунку 3% річних помилково до періодів нарахування включено дату, до якої відповідач мав оплатити спожиту теплову енергію, а саме: 20 число кожного місяця.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат за допомогою ІПС Законодавство, судом встановлено, що за визначений позивачем у розрахунку період інфляційні втрати становлять 448,08 грн. (тобто більше, ніж заявлено позивачем), відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума інфляційних втрат 447,06 грн.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 126, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ничик Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_2 Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, код МФО 322313 ) 4 892 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 69 коп. основного боргу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ничик Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_3 у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», код МФО 320478 ) 143 (сто сорок три) грн. 67 коп. 3 % річних, 447 (чотириста сорок сім) грн. 06 коп. інфляційних втрат, 420 (чотириста двадцять) грн. 23 коп. пені та 1 474 (одну тисячу чотириста сімдесят чотири) грн. 10 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України (дія якого триває) … повний текст рішення складено 18.10.2022.

Суддя В.Л. Корсун