ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/1093/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича
до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ»
про стягнення заборгованості та нарахувань
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» та просить суд стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (код за ) на користь Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму в розмірі 1001194,85 грн. (один мільйон одна тисяча сто дев`яноста чотири грн. 85 коп.), з яких: Сума основного боргу за договором: 928 190,00грн. Інфляційні нарахування, згідно ст. 625 ЦК України: 65666,04грн. 3%-річних, згідно ст. 625 ЦК України: 7338,81грн. Загальна сума позовних вимог за результатами розрахунку: 1001194,85 грн. Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (код за ) на користь Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми судових витрат, а саме судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №12/9-ПЦ/21 від 08.09.2021 в частині здійснення оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою від 22.07.2022 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Між ФОП Демченко Олександром Миколайовичем та КП «Харківводоканал» за результатом проведеної процедури публічних закупівель в системі електронних закупівель Prozorro було укладено договір поставки №12/9-ПЦ/21 від 08.09.2021 року (далі - Договір). Протягом дії Договору було укладено п`ять додаткових угод:

1. Додаткова угода №1 від 22.10.2021 якою змінено ціну за одиницю товару з 29,64грн. за літр до 30,69грн. за літр;

2. Додаткова угода №2 від 09.11.2021 якою змінено ціну за одиницю товару з 30,69грн. за літр до 31,60 грн. за літр;

3. Додаткова угода №3 від 24.11.2021 якою змінено ціну за одиницю товару з 31,60грн. за літр до 31,69грн. за літр;

4. Додаткова угода №4 від 03.12.2021 якою змінено строк поставки товару до 31.12.2022 пункт 5.3 Договору та строк дії Договору до 31.12.2022 - пункт 10.1. Договору.

5. Додаткова угода №5 від 17.12.2020 якою змінено ціну за одиницю товару з 31,69грн. за літр до 32,84грн. за літр.

Позивачем було передано Бензин А-92 за накладними:

- від 01.10.2021 №Т-16175 на суму 74100,00грн.

- від 02.11.2021 №Т-16607 на суму 30690,00грн.

- від 09.11.2021 №Т-16712 на суму 158000,00грн.

- від 16.10.2021 №Т-16808 на суму 31600,00грн.

- від 24.11.2021 №Т-16922 на суму 158450,00грн.

- від 08.12.2021 №Т-17128 на суму 158450,00грн.

- від 23.12.2021 №Т-17338 на суму 158450,00грн.

- від 12.01.2022 №Т-17505 на суму 158450,00грн.

Факт поставки відповідачеві товару підтверджується видатковими накладними та не заперечувався відповідачем.

За положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з п. 4.1 Покупець здійснює оплату Товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 120 календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару, що підтверджується відповідною видатковою накладною.

Однак, відповідачем не було здійснено оплату вартості отриманого товару. З урахуванням строку розрахунку за поставлений товар 120 днів:

- накладна від 01.10.2021 №Т-16175 на суму 74100,00грн. прострочена на 157 днів.

- накладна від 02.11.2021 №Т-16607 на суму 30690,00грн. прострочена на 125днів.

- накладна від 09.11.2021 №Т-16712 на суму 158000,00грн. прострочена на 118 днів.

- накладна від 16.11.2021 №Т-16808 на суму 31600,00грн. прострочена на 111 днів.

- накладна від 24.11.2021 №Т-16922 на суму 158450,00грн. прострочена на 103 днів.

- накладна від 08.12.2021 №Т-17128 на суму 158450,00грн. прострочена на 89 днів.

- накладна від 23.12.2021 №Т-17338 на суму 158450,00грн. прострочена на 74 днів.

- накладна від 12.01.2022 №Т-17505 на суму 158450,00грн. прострочена на 54 днів.

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач стверджував, що відповідно до договору про закупівлю №12/9 - ПЦ/21 від 08.09.2021 (далі договір) строк оплати за отриманий товар ще не настав. Пунктом 4.1 договору визначено, що перерахування коштів на рахунок Позивача здійснюється протягом 120 днів з дати поставки відповідної партії товару. Пунктом 8.1 договору визначено, що настання обставин непереборної сили, а саме війни, автоматично продовжує термін виконання зобов`язань на весь період їх дії. Факт військової агресії Російської Федерації проти України, є загальновідомим та підтверджується введенням воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Таким чином, на думку відповідача, відповідно до пункту 8.1 договору, з 24.02.2022 автоматично продовжився строк оплати за поставлений товар для накладних які видані після 27.10.2021 (120 днів).

Однак, суд не може погодитися з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

24.02.2022 р. у зв`язку з воєнною агресію Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено воєнний стан.

В порядку статті 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, що знаходяться поза сферою контролю не виконуючої Сторони (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, зміни в законодавстві, дії державних органів, тощо). Настання таких обставин автоматично продовжує термін виконання зобов`язань на весь період їх дії.

Згідно п. 8.2-8.3 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, іншими компетентними органами, тощо.

Торгово-промислова палата (ТПП) України у своєму листі від 28.02.2022 р. «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Однак, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Стаття 617 Цивільного кодексу України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Але, сама по собі війна з РФ не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

13 травня 2022 року ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Однак, в порушення п. 8.2-8.3 Договору відповідачем не було надано до суду доказів повідомлення позивача про неможливість виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, не пізніше ніж протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, як це встановлено Договором.

Також, відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання саме зобов`язання за укладеним сторонами Договором в наслідок непереборної сили, а тому суд відхиляє посилання відповідача на ненастання строку виконання зобов`язання у зв`язку з військовим станом.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом, позивач здійснив поставку товару за укладеним сторонами Договором, однак відповідач не здійснив оплату вартості отриманого товару в обумовлені умовами Договору строки, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 928 190,00 грн заборгованості є обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За порушення строків оплати позивачем було нараховано відповідачу інфляційні втрати 65666,04 грн, 3%-річних 7338,81 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню інфляційних втрат і 3% річних, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами Договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив суд покласти на відповідача 200000,00 грн витрат на правничу допомогу. Однак, позивачем не було надано доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі, тому суд не вбачає підстав для покладення на відповідача таких витрат.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (код за , Україна, 61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2) на користь Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість в розмірі 928 190,00 грн, три відсотки річних - 7 338,81 грн, інфляційні втрати - 65 666,04 грн та 15 017,92 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова