ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 Справа №905/441/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт»
простягнення 3 735,00 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» збитків у розмірі 3735,00грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з реєстрації податкової накладної №89 від 24.12.2019 з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних на поставлений товар за договором поставки №ПЗ/НХ-191000/НЮ від 29.08.2019 згідно видаткової накладної №529 від 24.12.2019, що є порушенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та позбавило позивача права на віднесення суми ПДВ по даній операції до складу податкового кредиту у розмірі 3735,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.05.2022 відкрито провадження у справі №905/441/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін.

Судом при винесенні даної ухвали враховано, що в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжено і який діє по даний час.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, зміст ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі №905/441/22 від 16.05.2022 повідомлено сторонам шляхом телефонограм від 17.05.2022, .

Телефонограми, в яких повідомлено зміст ухвали Господарського суду Донецької області від 16.05.2022, прийняті представником позивача - адвокатом Будовою Н.М. та керівником підприємства відповідача - Мягким Д.В.

Крім того, ухвалу Господарського суду Донецької області від 16.05.2022 було надіслано судом 16.05.2022 на електронні пошти позивача (, ) та 17.05.2022 на електронну пошту відповідача ().

Також судом 25.05.2022 було здійснено підписку сторін на отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Відтак, судом вжито всіх заходів для повідомлення сторін про розгляд справи.

30.05.2022 через підсистему «Електронний Суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на ті обставини, що необхідним елементом для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, в даному випадку доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, і такий факт повинен бути підтверджений належним та допустимим доказом, яким в цьому випадку може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки. При цьому, відповідач наголосив, що ним було здійснено реєстрацію податкової накладної №89 від 24.12.2019, а тому у випадку, коли продавець товарів здійснив дії щодо реєстрації податкової накладної в реєстрі, але контролюючим органом було відмовлено в реєстрації такої накладної, у діях продавця вини немає. На підтвердження зазначеного позивачем наведено постанови Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №918/219/17, від 10.03.2020 у справі №911/224/19. Водночас відповідач зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних, так само як і доказів звернення до контролюючого органу, доказів неотримання податкового кредиту. До того ж, відповідач звернув увагу, що незважаючи на відсутність зареєстрованих податкових накладних позивач повністю розрахувався з відповідачем за поставлений товар, хоча мав право на підставі пунктів 4.1, 4.3 договору право затримати оплату товару. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив про фіксований розмір судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, яку він поніс у зв`язку з розглядом даної справи, складає 5000,00 грн.

04.07.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві, не погоджується та зазаначає, що посилання відповідача на п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, яким визначено право покупця до податкової декларації подати скаргу на продавця в разі порушення граничних термінів реєстрація яких зупинена, не звільняє відповідача від його обов`язку зареєструвати податкову накладну №89 та надати її позивачу (п. 6.3 Договору) та, відповідно, не надає право позивачу на включення до податкового кредиту таких сум. До то ж, позивач наголошує на тому, що згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти подактову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі подактових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зараєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коругвання до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. При цьому, позивач зазначив, що звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбачені наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу подактового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом. На підтвердження даного правового висновку позивач посилається на постанову Об`єданої палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №927/720/18, від 03.12.2018 у справі №908/76/18. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем не вжито заходів для розблокування та реєстрації податкової накладної №89 від 24.12.2019. Так, відповідачу запропоновано надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, однак, як вбачається з розруківки з електронного кабінету платника податків, реєстрація подактової накладної зупинена, що свідчить про неподання відповідачем необхідних документів для реєстрації податкової накладної №89 від 24.12.2019. Разом з тим, позивач зазначив, що в разі зупинення реєстрації податкової накладної чинним законодавством передбачено алгоритм дій для продавця товарів, який відповідачем вчинено не було, зокрема, відповідач повинен був протягом 365 (до 24.12.2020) надати до контролючого органу відповідні письмові пояснення та копії документів, а в разі відмови у реєстрації такої накладної оскаржтити дії контроллючих органів. Водночас, у даній відповіді на відзив позивач заперечив щодо розміру витрат відповідача та професійну правничу допомогу, заявлену останнім у відзиві, оскільки вважає, що її розмір є неспіврозмірним, а в матеріалах справи відсутнє будь-яке обгрунтування обсягу робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також відсутні докази понесення (сплати) витрат на професійну правничу допомогу відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» (покупець, відповідач) підписано договір поставки №ПЗ/НХ-191000/НЮ від 29.08.2019 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити та передати у власність покупця певну продукцію, далі - товар, відповідно до Специфікації №1 (Додаток 1), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що найменування товару: костюм бавовняний чоловічий, костюм бавовняний жіночий (2019 року випуску).

Виробник Товару: ТОВ «Спец-Контакт» (Україна) (п. 1.3 Договору).

Кількість та асортимент товару визначається у Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною даного договору (п.1.4 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник повинен поставити покупцеві товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток №1).

У відповідності до п. 3.1 Договору ціна визначається даним Договором і приймається сторонами: в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1 (Додаток №1), включаючи вартість товару, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспорті витрати постачальника згідно п.5.1 даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна сума Договору становить 1 555 552,80 грн, у тому числі ПДВ 20% 259 258,80 грн.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що оплата за кожну партію поставленого товару по даному Договору здійснюється покупцем у безготівковій формі не пізніше 30 банківських днів після дати поставки партії товару, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію товару, обумовлену згідно з п. 6.1 Договору та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 4.3 Договору оплата за поставлений товар по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

За умовами п. 4.4 Договору якщо постачальник не зареєстрував, неправильно або несвоєчасно зареєстрував податкову накладну в Єдиному державному реєстрі податкових накладних чи вчинив інші дії/бездіяльність, в результаті чого покупець втратив право на податковий кредит, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від суми операцій по яким не зареєстровано, неправильно або не своєчасно зареєстровано податкову накладну в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної та акта приймання-передачі (п. 5.6 Договору).

У відповідності до п. 6.3 Договору тільки після отримання звіту про доставку та квитанції про підтвердження реєстрації (прийняття) податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних постачальник відправляє таку податкову накладну разом з квитанцією про реєстрацію покупцю в електронному вигляді за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення «M.E.DocIS». Відправка покупцю зареєстрованої податкової накладної постачальником здійснюється не пізніше дня, наступного за днем отримання квитанції про реєстрацію податкової накладної, але не пізніше 10 календарних днів від дати виписки податкової накладної/корегування податкової накладної.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року включно (п. 13.1 Договору).

29.08.2019 сторонами підписано Специфікацію №1 (Додаток №1 до Договору), якою визначено найменування товару, код МТР, № креслення, марка, ГОСТ, одиницю виміру, кількість, ціну.

Загальна сума поставки за Специфікацією №1 складає 1555552,80 грн, у тому числі ПДВ 20% 259258,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №529 від 24.12.2019 на суму 22410,00 грн, у тому числі з ПДВ 3735,00 грн.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 22410,00 грн, у тому числі ПДВ - 3735,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної №529 від 24.12.2019.

Позивачем здійснено оплату за поставлений товару в повному обсязі у розмірі 22410,00 грн, у тому числі ПДВ 3735,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №2550710 (№01) від 10.02.2020.

Матеріали справи свідчать про те, що у сторін відсутні будь-які зауваження щодо виконання умов Договору в частині поставки та оплати товару.

Як вказує позивач у позові, 24.12.2019 відповідачем складено податкову накладну №89 на суму 22410,00 грн, з якої податок на додану вартість у розмірі 3735,00 грн, однак у строки, передбачені п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, її не було зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що відсутність факту реєстрації відповідачем податкової накладної №89 від 24.12.2 019 у Єдиному реєстрі податкових накладних, позбавляє позивача права на включення податку на додану вартість до податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 3735,00 грн, внаслідок чого йому завдано збитків у розмірі 3735,00 грн.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що ним 24.12.2019 на виконання вимог ст. 201 Податкового кодексу України було складено та зареєстровано податкову накладну №89 на загальну суму 22410,00 грн (у тому числі ПДВ 20% - 3735,00 грн), що підтверджується квитанцією №1 від 15.01.2020, реєстраційний номер документа .

При цьому, відповідач зазначив, що реєстрація податкової накладної була зупинено, що підтверджується квитанцією №1 від 15.01.2020, згідно якої реєстрація податкової накладної зупинена відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки податкова накладна №89 від 24.12.2019 відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 «Критерії ризиковості платника податку».

Вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність вини у діях відповідача, адже ним було здійснено дії щодо реєстрації податкової накладної в реєстрі, але контролюючим органом було відмовлено. Відповідач вважає, що факт порушення правил складання та реєстрації податкової накладної повинен бути підтвердженим актом (довідкою) перевірки, рішенням відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки. Водночас, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкової накладної, так само як і доказів звернення до контролюючого органу, доказів неотримання податкового кредиту.

Позивач у відповіді на відзиі вказав на те, що відповідачем не вжито заходів для розблокування та реєстрації податкової накладної №89 від 24.12.2019.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожний учасник судового процесу повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пп.14.1.178 ст. 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (пп.14.1.179 ст.14 Податкового кодексу України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділу V цього Кодексу (пп. 14.1.181 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Статтею 120-1.1 Податкового кодексу України визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Як підтверджується матеріалами справи, після отримання від позивача оплати за договором відповідачем було складено податкову накладну №89 на загальну суму 22410,00 грн (у тому числі ПДВ 20% - 3735,00 грн), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №.

Згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.01.2020 реєстрація податкової накладної №89 від 24.12.2019 зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. У вказаній квитанції зазначено, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6. п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано відповідачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 6, 7, 12, 13, 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок) у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, зокрема, критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Враховуючи викладене, відповідач повинен був протягом 365 днів надати до контролюючого органу відповідні письмові пояснення та/або копії документів.

Однак, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про оскарження відповідачем рішення податкового органу про зупинення реєстрації, реєстрацію податкової накладної №89 від 24.12.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних або вчинення відповідачем будь-яких інших дій, що були спрямовані на розблокування такої податкової накладної. Також матеріали справи не містять даних щодо прийняття контролючим органом відповідного рішення щодо здійснення подальшої реєстрації або відмову у здійсненні подальшої реєстрації податкової накладної.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контра ктної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Так, згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань і причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, суд зазначає, що однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною, а отже настанню збитків для позивача, як контрагента відповідача.

Тобто, згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України відсутність реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не надає позивачу права на відображення суми податку у складі податкового кредиту, тому, зі спливом річного терміну (365 днів з січня 2020) для усунення недоліків при реєстрації вищезазначених податкових накладних позивачу, завдано збитків на загальну суму 3735,00 грн втраченого податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи що позивачем було сплачено відповідачу вартість товару разом з ПДВ, проте внаслідок бездіяльності відповідача відшкодування вказаного ПДВ позивачу з бюджету стало неможливим, у зв`язку з чим право позивача на відшкодування податкового кредиту у сумі 3735,00 грн вважається порушеним, а відтак останньому на вказану суму завдано збитки.

При цьому, твердження відповідача про те, що позивачем не доведено протиправних дій відповідача, тому що позивачем не надано доказів звернення до контролюючого органу зі скаргою на відповідача у зв`язку із зупиненням реєстрації податкової накладної судом відхиляються, оскільки звернення зі скаргою відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на факт оплати товару за наявності можливості у позивача не здійснювати останню внаслідок відсутності зареєстрованої податкової накладної, оскільки строк оплати товару визначений п.4.1 Договору та обумовлюється 30 днями з моменту поставки товару, при цьому надання податкової накладної не є відкладальною умовою для здійснення оплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено склад цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, оскільки позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками, а також належним чином обґрунтовано розмір заподіяних збитків.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 201 Податкового кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3735,00 грн на відшкодування податкового кредиту позивача підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 236 Господрського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати та колегії суддів Касаційного господарського суду (постанови Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі №914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18).

Суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/109447/17.

З огляду на наведене, при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин судом, відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, враховано висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 та постанові Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.

При цьому, судом взято до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №905/1568/18 про те, що належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» (84112, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Центральна, 59, ідентифікаційний код 32019384) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ідентифікаційнйи код 40081221) збитки у розмірі 3735 (три тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова