ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/40/21
Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Гут С.Ф.,

Суддів - Мостепаненко Ю.І. та Цісельського О.В.,

при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Міністерства оборони України до відповідача: Фізичної особи-підприємця Казак Тетяни Валентинівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс", про усунення перешкод у користуванні майном.

Встановив:

04.01.2021 р. Міністерство оборони України (далі - Міністерство, Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Казак Тетяни Валентинівни (далі - ФОП Казак Т.В., відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс" (далі - Концерн, Третя особа), в якій просить зобов`язати Фізичну особу-підприємця Казак Тетяну Валентинівну усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем № 3785, яке розміщено по вулиці Рожевій на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Аванград, вул. Базова, 20.

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірними діями Відповідача, який, не зважаючи на припинення договірних відносин з Позивачем на підставі договору від 25.03.2009 р. № 42/2009, чинить останньому перешкоди у користуванні торговельним місцем № 3785 по вул. Рожевій на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", чим заподіює Міністерству збитки та призводить до неможливості належного здійснення ним господарської діяльності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 р. позовній заяві Міністерства присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/40/21 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2021 р. прийнято позовну заяву Міністерства до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.02.2021 р.

28.01.2021 р. Концерн звернувся до господарського суду із заявою про залучення його до участі у справі третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2021 р. відкладено підготовче засідання на 23.02.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 р. відкладено підготовче засідання на 11.03.2021 р.

11.03.2021 р. ФОП Казак Т.В. реалізовано право на подачу відзиву на позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати для відмови у задоволенні позову, Відповідач посилається, серед іншого на те, що відповідь на ініціативу Міністерства щодо припинення дії договору від 25.03.2009 р. № 42/2009 не надавала, жодних повідомлень від Міністерства або уповноважених ним осіб не отримувала; Відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору продовжував користуватись місцем для встановлення 20-футового контейнеру № 3785, сплачувала орендну плату та не отримувала будь-яких письмових заперечень з цього приводу, як і не отримувала лист Концерну від 28.12.2018 р. про припинення дії договору, з огляду на що, Відповідач, вважає, що договір від 25.03.2009 р. № 42/2009 продовжив свою дію на наступний термін, визначений умовами договору.

Враховуючи відсутність заперечень представників інших учасників справи, з метою дотримання принципів рівності сторін перед законом і судом, змагальності та диспозитивності, протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2021 р. на підставі статей 119,165 ГПК України задоволено усне клопотання представника Відповідача, продовжено Відповідачу строк для подачі відзиву на позов, долучено його до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/40/21 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.03.2021 р.

17.03.2021 р. Міністерством подано відповідь на відзив, в якій посилається на те, що: умовами укладеного договору від 25.03.2009 р. № 42/2009 передбачено можливість припинення його дії за ініціативою однієї із сторін, Концерн листом від 28.12.2018 р. повідомив Відповідача про відмову від продовження договірних зобов`язань, тобто повідомлено Відповідача про відсутність наміру продовжувати договірні правовідносини на підставі договору від 25.03.2009 р. № 42/2009, у зв`язку із чим після закінчення терміну дії договору останній є припиненим; звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.06.2020 р. у справі № № 916/1666/18; можливість продовження строку дії договору на новий термін можливе за відсутності заперечень орендодавця; Міністерство не має наміру приймати сплачені Відповідачем кошти за оренду, відповідні кошти вважаються безпідставно зарахованими, однак з урахуванням відмови останньої надавати реквізити не має можливості їх повернути.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 р. відкладено підготовче засідання на 26.03.2021 р.

26.03.2021 р. ФОП Казак Т.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема посилається на те, що прийняття Позивачем орендної плати після закінчення строку договору свідчить про відсутність заперечень щодо його дії, Міністерство не зверталось до Відповідача із повідомленнями про необхідність надання реквізитів для повернення коштів; Позивачем не надано належних доказів надсилання Відповідачу листа від 28.18.2018 р. про припинення дії договору (не надано касового чеку, відсутній опис вкладання на підтвердження надсилання листа).

26.03.2021 р. ФОП Казак Т.В. подано клопотання про долучення доказів (роздруківок з веб-сайту АТ «УКРПОШТА» та веб-сайту «НОВА ПОШТА»), в якому просить поновити строк на залучення нових доказів.

В судовому засіданні 26.03.2021 р. судом долучено представлені Відповідачем докази до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2021 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/40/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2021 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 р. відкладено розгляд справи на 16.04.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 р. відкладено судове засідання на 29.04.2021 р.

29.04.2021 р. ФОП Казак Т.В. звернулась до господарського суду із клопотанням про витребування доказів, просить витребувати у Міністерства належним чином завірену копію договору від 21.02.2000 р. № 181/9-83, укладеного між Міністерство оборони України, Авангардівською селищною радою та ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання ФОП Казак Т.В. про витребування доказів.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2021 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 30.04.2021 р.

30.04.2021 р. ФОП Казак Т.В. звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про зупинення провадження у справі № 916/40/21 до закінчення перегляду справи № 903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.04.2021 р. задоволено заяву ФОП Казак Т.В. про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у справі № 916/40/21 до закінчення перегляду справи № 903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 р. поновлено провадження у справі № 916/40/21, запропоновано учасникам справи письмово викласти свої думки стосовно висновків Великої Палата Верховного Суду у справі № 903/1030/19 в контексті позовних вимог у справі № 916/40/21 та призначено справу № 916/40/21 до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.12.2021 р. для розгляду справи № 916/40/21 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Гут С.Ф., судді - Мостепаненко Ю.І., Малярчук І.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 р. вищезазначеною колегією суддів прийнято справу № 916/40/21 до свого провадження, ухвалено повторно провести підготовче провадження у справі № 916/40/21 та призначено підготовче засідання на 13.01.2022 р., залучено до участі у справі третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 р. відкладено розгляд справи на 01.02.2022 р.

31.01.2022 р. Концерн звернувся до господарського суду із клопотанням про залучення доказів до матеріалів справи, а саме реєстру на відправлення поштової кореспонденції, опису вкладання в підтвердження надсилання ФОП Казак Т.В. повідомлення від 28.12.2018 р. про припинення дії Договору та касового чеку.

01.02.2022 р. Відповідач звернувся до господарського суду із заявою про відкладення розгляду справи з підстав захворювання представника на COVID-19.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 р., призначеного розпорядженням керівника апарату суду від 01.02.2021 р. № 19 у зв`язку із перебуванням члена колегії судді Малярчук І.А. з 25.01.2022 р. на лікарняному, визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Гут С.Ф., судді - Мостепаненко Ю.І., Бездоля Ю.С.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2022 р. вказаною колегією суддів прийнято справу № 916/40/21 до свого провадження, ухвалено повторно провести підготовче провадження у справі № 916/40/21 та призначено підготовче засідання на 22.02.2022 р.

22.02.2022 р. ФОП Казак Т.В. реалізовано право на подачу відзиву на позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати для відмови у задоволенні позову, Відповідач посилається, серед іншого на те, що Позивачем не підтверджено право на володіння спірним торговим місцем, не представлено до суду договору від 21.02.2000 р. № 181/9-83; Відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору продовжував користуватись місцем для встановлення 20-футового контейнеру № 3785, сплачував орендну плату та не отримував будь-яких письмових заперечень з цього приводу, як і не отримувала лист Концерну від 28.12.2018 р. про припинення дії договору, з огляду на що, Відповідач, вважає, що договір від 25.03.2009 р. № 42/2009 продовжив свою дію на наступний термін, визначений умовами договору; Позивачем прийнято сплачену орендну плату після закінчення строку договору, що свідчить про відсутність заперечень щодо його дії, Міністерство не зверталось до Відповідача із повідомленнями про необхідність надання реквізитів для повернення коштів; Позивачем не надано належних доказів надсилання Відповідачу листа від 28.12.2018 р. про припинення дії договору (не надано касового чеку, відсутній опис вкладання на підтвердження надсилання листа).

У підготовчому засіданні 22.02.2022 р. відзив ФОП Казак Т.В. долучено до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.02.2022 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15.03.2022 р.

Однак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 р. № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного Рішення, зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зборами суддів Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. було вирішено рекомендувати суддям, як тимчасовий захід зняти з розгляду справи, які призначені з 24 лютого 2022 року.

04.03.2022 р. Верховним Судом на офіційному веб-сайті опубліковано рекомендації щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, за змістом яких учасникам справи, чиї справи, перебувають в провадженні судів, які не припинили здійснювати правосуддя, рекомендовано подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

При цьому у рекомендаціях Верховним Судом зазначено про те, що справи, які не є невідкладними, розглядатимуться лише за наявності письмової згоди на це всіх учасників судового провадження.

14.03.2022 р. Президентом України підписано Указ № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який підтримано Верховною Радою України. Воєнний стан продовжено в Україні до 26 квітня 2022 р.

З огляду на вищевикладене, усвідомлюючи необхідність збереження найвищої соціальної цінності, якою в Україні є безпека, охорона життя та здоров`я громадян, під час впровадженого в Україні воєнного стану, головуючим суддею 15.03.2022 р. знято справу № 916/40/21 з розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022 р., призначеного розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 30.03.2022 р. у зв`язку із перебуванням члена колегії судді Бездолі Ю.С. у відпустці, визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Гут С.Ф., судді - Мостепаненко Ю.І., Цісельський О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.04.2022 р. прийнято справу № 916/40/21 до свого провадження, ухвалено розпочати розгляд справи спочатку та призначено підготовче засідання на 28.04.2022 р.

Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". Продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

28.04.2022 р. Міністерством представлено до господарського суду відповідь на відзив в якій посилається на те, що: умовами укладеного договору від 25.03.2009 р. № 42/2009 передбачено можливість припинення його дії за ініціативою однієї із сторін, Концерн листом від 28.12.2018 р. повідомив Відповідача про відмову від продовження договірних зобов`язань, тобто повідомлено Відповідача про відсутність наміру продовжувати договірні правовідносини на підставі договору від 25.03.2009 р. № 42/2009, у зв`язку із чим після закінчення терміну дії договору останній є припиненим; звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.06.2020 р. у справі № № 916/1666/18, в якій серед іншого встановлено право Міністерства на користування 50-торговими місцями на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК"; можливість продовження строку дії договору на новий термін можливе за відсутності заперечень орендодавця; Міністерство не має наміру приймати сплачені Відповідачем кошти за оренду, відповідні кошти вважаються безпідставно зарахованими, однак з урахуванням відмови останньої надавати реквізити не має можливості їх повернути.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2022 р., враховуючи відсутність заперечень представників інших учасників, поновлено строк Відповідачу для подачі відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2022 р. відкладено підготовче засідання на 26.05.2022 р.

Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який підтримано Верховною Радою України.

26.05.2022 р. Відповідачем представлено до господарського суду клопотання про приєднання доказів, а саме: відповідь АТ «УКРПОШТА» на адвокатський запит представника, зокрема в частині того, що виробничі документи та конверт не можуть бути підтвердженням наданої послуги з приймання поштового відправлення; та відповідь ТОВ «НОВА-ПОШТА» на адвокатський запит представника.

26.05.2022 р. Відповідач звернувся до господарського суду із клопотанням про витребування доказів.

В ході судового засіданні 26.05.2022 р. представнику Позивача запропоновано надати документи, про витребування яких клопоче Відповідач.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.05.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/40/21 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07.06.2022 р.

07.06.2022 р. Позивач звернувся до господарського із заявою про залучення доказів до матеріалів справи, серед яких копію договору від 21.02.2000 р. № 181/9-83р. із додатками.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2022 р. відмовлено у задоволення клопотання відповідача з підстав того, що прохальна частина заяви викладена не в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2022 р. відкладено підготовче засідання на 15.06.2022 р.

10.06.2022 р. представник Відповідача звернувся до господарського суду із уточненням до клопотання про витребування доказів.

15.06.2022 р. від представника Відповідача надійшла заява, відповідно до якої повідомляє про те, що строк дії укладеної між нею та ФОП Казак Т.В. угоди про надання правової допомоги закінчився 31.05.2022 р., у той же час, як укладена до договору додаткова угоди передбачає продовження строку дії договору на 10 днів, при цьому повідомляє суду, що на теперішній час ФОП Казак Т.В. виїхала за межі країни у зв`язку із введеним воєнним станом, у зв`язку із чим просить відкласти підготовче засідання.

Враховуючи те, що строк повноважень представника ФОП Казак Т.В. сплив, подана ним заяви від 15.06.2022 р. долучена до матеріалів справи, проте залишається без правової оцінки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/40/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2022 р.

Призначене на 23.06.2022 р. судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням члена колегії судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.

Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 р. призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2022 р. відкладено розгляд справи на 30.08.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2022 р. відкладено розгляд справи на 20.09.2022 р.

Призначене на 20.09.2022 р. судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням члена колегії судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2022 р. призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2022 р.

Враховуючи те, що представник ФОП Казак Т.В. або безпосередньо відповідач у призначенні в рамках справи судові засідання для розгляду справи по суті не з`являвся, клопотань стосовно розгляду справи без її участі або її представника, та заяв щодо участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції до господарського суду не надходило, господарським судом, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, розгляд справи відкладався в межах розумного строку з метою надання можливості реалізувати Відповідачу передбачені ГПК України права.

У призначене на 06.10.2022 р. судове засідання представники учасників справи не з`явились. Від Міністерства та Концерну надійшли заяви про ухвалення судового рішення у справі у зв`язку із тривалим розглядом справи, вказані особи про призначене засідання повідомлені в установленому законодавством порядку.

ФОП Казак Т.В. про призначене на 06.10.2022 р. судове засідання, як і про інші судові засідання, повідомлялась шляхом надсилання ухвали суду на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу.

З метою додаткового інформування Відповідача про розгляд справи господарським судом розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України (https://od.arbitr.gov.ua/sud5017/gromadyanam/call/1302455/, https://od.arbitr.gov.ua/sud5017/gromadyanam/call/1313333/ та https://od.arbitr.gov.ua/sud5017/gromadyanam/call/1324426/)

Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

06.10.2022 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

21.02.2000 р. між Міністерством, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ "Промтоварний ринок" укладено договір № 181/9-83р, за умовами пунктів 1.1, 1.2, 5.1 якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № 7 Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області, яка приймає цю земельну ділянку для передачі у встановленому законодавством порядку у постійне користування ринку. Міністерство має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вул. Рожевій, та розташованих на цих місцях вказаних контейнерів, а ринок визнає зазначене право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечувати вільний доступ до вказаних контейнерів.

25.04.2000 між Міністерством, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ "Промтоварний ринок" підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на 7-ому кілометрі Овідіопольської дороги.

25.03.2009 р. між Міністерством (Сторона 1) та ФОП Казак Т.В. (Сторона 2) укладено договір № 42/2009 про надання права користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" по вул. Рожевій (Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Сторона 1 надає Стороні 2 право платного користування місцем на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" по вул. Рожева для встановлення 20-фунтових контейнерів, що належать Стороні 2.

Сторона 1 зобов`язується надати Стороні 2 торгове місце № 3785 на території "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" по вул. Рожева для встановлення торгових контейнерів (пункт 2.1 Договору № 42/2009).

Сторона 2 зобов`язується при припиненні дії договору або його розірванні вивезти контейнера з території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" (пункт 2.4 Договору № 42/2009).

Вартість одного торгового місця під контейнерами встановлюється у розмірі 1800,00 гривень, в тому числі ПДВ 20% на місяць (пункт 3.1 Договору № 42/2009).

Оплата проводиться до 5-го числа поточного місяця (пункт 3.2 Договору № 42/2009).

Даний договір, укладений з метою приведення взаємовідносин сторін у відповідність чинному законодавству України (пункт 5.1 Договору № 42/2009).

Цей договір набуває чинності з 25.03.2009 р. і діє до 25.03.2019 р. (пункт 6.1 Договору № 42/2009).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії Договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і не укладання нового договору, договір припиняє свою дію (пункт 6.2 Договору № 42/2009).

Дія договору припиняється у випадах: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці (пункт 6.4 Договору № 42/2009).

Внесення змін до договору може мати місце за погодженням сторін письмово (пункт 6.5 Договору № 42/2009).

Всі спори, що виникають при виконанні цього Договору і неврегульовані угодою Сторін, вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством України (пункт 6.6 Договору № 42/2009).

Договір підписано повноважними представниками сторін.

14.06.2016 р. між Міністерством і Концерном укладено договір доручення № 1 (Договір доручення), за умовами пункту 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору.

Мінімальний розмір плати за надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" згідно з цим договором встановлюється Міністерством та Концерном в розмірі не нижче, ніж 2679,30 грн з ПДВ за одне місце щомісячно з урахуванням Звіту про експертну грошову оцінку від 26.04.2016 р. (пункт 2.1 Договору доручення).

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.05.2019 р.; договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії (пункт 5.1 Договору доручення).

Договір доручення підписано повноважними представниками та скріплено печатками контрагентів.

29.03.2018 р. Концерн звернувся до ФОП Казак Т.В. із листом № 405/11, в якому посилається на укладений між Концерном та Міністерством Договір доручення від 14.06.2016 р. № 1, повідомляє Відповідача про припинення дії Договору № 42/2009 за ініціативою Міністерства в особі Концерну.

28.12.2018 р. Концерном надіслано ФОП Казак Т.В. лист № 1915/5, в якому повідомляє, що 25.03.2019 р. закінчується термін дії Договору № 42/2009, після закінчення терміну дії якого Міністерство не має наміру продовжувати з Відповідачем договірні відносини, пов`язі з наданням права платного користування торговельним місцем. Відповідно до опису вкладання до цінного листа АТ «УКРПОШТА» вказаний лист надіслано ФОП Казак Т.В. на адресу: АДРЕСА_1 , аналогічна адреса вказана у службовому чеку АТ «УКРПОШТА».

09.07.2019 на виконання наказу начальника Головного управління майна та ресурсів від 03.07.2019 № 153 "Про створення робочої групи з перевірки стану використання торгових місць на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, які перебувають у користуванні Міністерства оборони України" комісією у складі представників Міністерства та посадових осіб Концерну "Військторгсервіс" проведено огляд торговельного місця № 3785, за результатами якого складено акт б/н від 09.07.2019, в якому зафіксовано, що на момент проведення огляду на цьому торговельному місці здійснюють господарську діяльність від імені Казак Т.В. Особа, яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунуту перешкоди у користуванні ним Міністерству. Казак Т.В. від підпису відмовилась.

01.07.2020 р. на виконання окремого доручення державного секретаря Міністерства від 19.06.2020 р. № 9444/з та наказу ТВО начальника Головного управління майна та ресурсів від 26.06.2020 р. № 107/нагп «Про створення робочої групи з перевірки стану використання торгових місць на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, які перебувають у користуванні Міністерства оборони України" комісією у складі представників Міністерства та посадових осіб Концерну "Військторгсервіс» проведено огляд торговельного місця 3785, за результатами якого складено акт б/н, в якому зафіксовано, що на момент проведення огляду торговельне місце № 3785, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується реалізатором від Казак Т.В. , особа Казак Т.В. , яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунуту перешкоди у користуванні ним Міністерству. Казак Т.В. від підпису відмовилась.

Припинення договірних відносин між сторонами у справі та вчинення ФОП Казак Т.В. дій, які перешкоджають Міністерству у користуванні торговельним місцем по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок", стали підставою для звернення Міністерства до суду з відповідним позовом.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами частини 1 та 2 статті 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

При цьому, частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, визначено у ГК.

За положеннями частин 1, 6 статті 283 ГК за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, якщо у ГК не передбачено таких особливостей, застосовуються відповідні положення ЦК.

За змістом частини 1 статті 759 і статті 761 ЦК за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Господарським судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами 25.03.2009 р. Договір № 42/2009 про надання права користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" по вул. Рожевій є договором найму (оренди) майна, що випливає зі змісту положень послідовно укладеного трьохстороннього договору від 21.02.2000 № 181/9-83р, якими опосередковано набуття Позивачем майнового права користування асфальтованим майданчиком із розміщеними на ньому 50 торговельними місцями, за умовами якого (Договору № 42/2009) Відповідач набув право платного користування місцем для встановлення контейнеру.

Відповідно до пункту 6.1 Договору № 42/2009 цей договір набуває чинності з 25.03.2009 р. і діє до 25.03.2019 р.

Пункт 6.2 Договору № 42/2009 передбачає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії Договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і не укладання нового договору, договір припиняє свою дію.

У той час як, пункт 6.4 Договору№ 42/2009 встановлює, що дія договору припиняється у випадах: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 4 статті 284 ГК України унормовано, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України).

Системний аналіз вищевикладених приписів законодавства дозволяє зробити висновок, що для продовження дії договору оренди необхідна наявність таких юридичних фактів: продовження користування орендарем орендованим майном та відсутність своєчасного письмового повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору.

Колегія суддів зауважує, що законодавцем не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Водночас істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Разом із тим з огляду на положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Відповідні висновки узгоджуються з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 03.08.2019 р. у справі № 916/707/18, від 21.10.2019 р. у справі № 902/862/15, від 22.10.2019 р. у справі № 910/3705/19.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди або протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, вказаний договір припиняється.

Як було зазначено, відповідно до пункту 6.1 Договору № 42/2009 цей договір набуває чинності з 25.03.2009 р. і діє до 25.03.2019 р.

Як зазначалося вище, в адресованому Відповідачу листі 28.12.2018 р. № 1915/5 Концерном повідомлено ФОП Казак Т.В., що 25.03.2019 р. закінчується термін дії Договору № 42/2009, після закінчення терміну дії якого Міністерство не має наміру продовжувати з Відповідачем договірні відносини, пов`язі з наданням права платного користування торговельним місцем. Відповідно до опису вкладання до цінного листа АТ «УКРПОШТА» вказаний лист надіслано ФОП Казак Т.В. на адресу: АДРЕСА_1 , аналогічна адреса вказана у службовому чеку АТ «УКРПОШТА».

Вказаний лист надіслано на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу Відповідача.

За таких обставин, враховуючи наведені норми права, узгоджені сторонами умови Договору № 42/2009 та наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що станом на дату закінчення строку договору (25.03.2019) мали місце заперечення Міністерств (від імені якого на підставі договору доручення №1 від 14.06.2016 р. діяв Концерн) як Орендодавця щодо продовження дії Договору № 42/2009 на новий строк, господарський суд доходить висновку про припинення дії вказаного договору з 26.03.2019 р.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частина 4 статті 291 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачу в здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення з неправомірно займаних нежитлових приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо). Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником або титульним володільцем майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Отже, для задоволення вимог позивача необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником або титульним володільцем своїх правомочностей, оскільки речове право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник або титульний володілець здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 р. у справі № 910/19865/17.

Як зазначалося вище, Позивачу на підставі укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" договору 181/9-83р від 21.02.2000 р. належить право безкоштовного користування низкою торговельних місць, відтак господарський вбачає, що Міністерство оборони України є титульним володільцем спірного майна.

Згідно з підпунктом 2.4 Договору № 42/2009 Сторона 2 (Відповідач) зобов`язується при припиненні дії договору або його розірванні вивезти контейнера з території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК".

09.07.2019 р. на виконання наказу начальника Головного управління майна та ресурсів від 03.07.2019 № 153 "Про створення робочої групи з перевірки стану використання торгових місць на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, які перебувають у користуванні Міністерства оборони України" комісією у складі представників Міністерства та посадових осіб Концерну "Військторгсервіс" проведено огляд торговельного місця № 3785, за результатами якого складено акт б/н від 09.07.2019, в якому зафіксовано, що на момент проведення огляду на цьому торговельному місці здійснюють господарську діяльність від імені Казак Т.В. Особа, яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунуту перешкоди у користуванні ним Міністерству.

01.07.2020 р. на виконання окремого доручення державного секретаря Міністерства від 19.06.2020 р. № 9444/з та наказу ТВО начальника Головного управління майна та ресурсів від 26.06.2020 р. № 107/нагп «Про створення робочої групи з перевірки стану використання торгових місць на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, які перебувають у користуванні Міністерства оборони України" комісією у складі представників Міністерства та посадових осіб Концерну "Військторгсервіс» проведено огляд торговельного місця 3785, за результатами якого складено акт б/н, в якому зафіксовано, що на момент проведення огляду торговельне місце № 3785, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується реалізатором від Казак Т.В., особа Казак Т.В. , яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунуту перешкоди у користуванні ним Міністерству.

Крім того, факт продовження зайняття відповідачем торговельного місця № 3785 підтверджується викладеними у заявах по суті справах поясненнях Відповідача, яка в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності підстав для продовження користування спірним майном посилається на пролонгацію укладеного з Позивачем договору № 42/2009.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бочаров проти України" наголошує на тому, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження наявності у нього будь-якої правової підстави для зайняття спірного торгівельного місця.

Отже, враховуючи, що договір № 42/2009 припинив свою дію у зв`язку з закінченням терміну, на який він був укладений, що свідчить про відсутність на теперішній час між сторонами договірних орендних правовідносин, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів пролонгації договірних відносин, що існували між сторонами до 25.03.2019 р., або доказів укладення нового договору на право користування торгівельним місцем № 3785, а також з огляду на те, що інших доказів наявності правових підстав використання спірного майна відповідачем до суду не подано, що, в свою чергу, є підставою для застосування правової конструкції, передбаченої статті 391 Цивільного кодексу України, господарський суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та зобов`язання Фізичну особи-підприємця Казак Тетяну Валентинівну усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем № 3785, яке розміщено по вулиці Рожевій на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Аванград, вул. Базова, 20.

Частини 4 статті 236 ГПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 р. у справі № 910/4450/19, подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та об`єкт (предмет).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункту 32 постанови від 27.03.2018 р. у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 р. у справі № 925/3/7, пункт 40 постанови від 25.04.2018 р. у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 р. у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 р. у справі № 923/682/16.

Отже, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 р. у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №757/31606/15-ц).

Враховуючи викладене, господарський суд застосовує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.06.2020 р. у справі № 916/1666/18, при розгляді справи № 916/40/21.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 р., серія A, № 303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Міністерства оборони України до відповідача: Фізичної особи-підприємця Казак Тетяни Валентинівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс", про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Казак Тетяну Валентинівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) усунути перешкоди Міністерству оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, Код ) у користуванні торговельним місцем № 3785, яке розміщено по вулиці Рожевій на території ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Аванград, вул. Базова, 20.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Казак Тетяни Валентинівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, Код ) 2102/дві тисячі сто дві/грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 17 жовтня 2022 р.

Головуючий суддя С.Ф. Гут

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя О.В. Цісельський