ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Справа № 902/732/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: Зінченко А.А.

відповідача: Горобець Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20 (повний текст складено 01 серпня 2022 року, суддя Тварковський А.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго"

про стягнення 1978585,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20 повністю задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" № б/н від 12 липня 2022 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №902/732/20. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Вінницької області від 15 грудня 2020 року про виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року у справі №902/732/20 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 1958395,71 грн основного боргу, 10071,72 грн пені та 29678,10 грн витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Вказана ухвала мотивована тим, що судом встановлено факт добровільного та повного виконання боржником свого обов`язку перед стягувачем, який виник на підставі виконавчого документу Господарського суду Вінницької області від 15 грудня 2020 року у справі №902/732/20. Поданими суду заявником документами, зокрема: платіжними дорученнями №2019 від 02.09.2020, №2025 від 04.09.2020, №2057 від 01.10.2020, №2069 від 08.10.2020, №2075 від 13.10.2020, №2103 від 02.11.2020, №2110 від 09.11.2020, №2128 від 27.11.2020, №2136 від 30.11.2020, №2148 від 04.12.2020, №2182 від 05.01.2021, №2194 від 11.01.2021, №2218 від 28.01.2021 /а.с.147 148/ (призначення платежу "оплата за оренду системи для виробництва з біогазу згідно №1 від 12.12.2014") підтверджується сплата на користь стягувача ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" коштів з основної заборгованості на загальну суму 2 111 1153, 68 грн. При цьому суд зазначив, що 7 перших оплат було здійснено до моменту винесення рішення по суті - до 12 листопада 2020 року. І відповідно до хронології їх здійснення вони мали б бути предметом дослідження в судовому засіданні, проте при винесенні судового акту вони не були враховані. При цьому матеріали справи доказів цих оплат не містять. Таким чином, судом встановлено, що станом на 29 січня 2021 року у відповідача перестав існувати обов`язок зі сплати основної заборгованості за період з листопада 2019 року по червень 2020 року у розмірі 1 958 395,71 грн.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" адвокат Зінченко А.А. звернувся через "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року та прийняти нову, якою у задоволені заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків. Такий перегляд судового рішення по суті можливий лише в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, а не в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. В свою чергу, саме результати такого перегляду в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами з прийняттям відповідного судового рішення можуть стати підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Скаржник зауважує, що в даному випадку доводи заяви про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на доказах, які існували під час розгляду справи (платіжні доручення №2019 від 02.09.2020 року, №2025 від 04.09.2020 року, №2057 від 01.10.2020 року, №2069 від 08.10.2020 року, №2075 від 13.10.2020 року, №2103 від 02.11.2020 року, №2110 від 09.11.2020 року), а тому в силу вимог статей 74, 80 ГПК України повинні були подані відповідачем під час розгляду справи. Задовольняючи заяву на підставі даних платіжних доручень суд фактично здійснив перегляд раніше ухваленого судового рішення, що є порушенням вимог статті 328 ГПК України

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що безпідставним є висновок суду щодо відсутності доказів наявності заборгованості по укладеному договору, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору № 1 передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди від 12 грудня 2014 року укладеного між сторонами справи. Пунктом 7.2 даного договору визначено обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача щомісячно оренду плату в сумі еквівалентній 10000 (десять тисяч) Євро 00 євроцентів, в перерахунку на грошову одиницю України - гривню, по курсу, встановленому НБУ на останній день розрахункового місяця без ПДВ, крім того ПДВ 20% 2000 (дві тисячі) Євро 00 євроцентів, разом з ПДВ суму еквівалентну 12 000,00 (дванадцяті тисячам) Євро 00 євроцентів (надалі - Орендна плата). Згідно пункту 7.4. договору Орендну плату за кожен місяць Орендар сплачує Орендодавцю в безготівковій формі не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим. З огляду на викладене, суд дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Листом №902/732/20/4444/22 від 15 серпня 2022 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.

24 серпня 2022 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 серпня 2022 року залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20. Надано скаржнику 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме подання доказів на підтвердження повноважень адвоката Зінченка А.А. на підписання апеляційної скарги.

01 вересня 2022 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2022 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Василишина А.Р., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06 вересня 2022 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07 вересня 2022 року) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20 та призначено дату судового засідання на 06 жовтня 2022 року об 14:00 год.

Від боржника ТОВ "АЕУ Енерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Боржник зазначає, що судом першої інстанції без надмірного формалізму було розглянуто та встановлено факт добровільного виконання рішення відповідачем (погашення боргу), пославшись на належні та допустимі докази. Позивач, заперечуючи погашення боргу Відповідачем, в порушення статті 74 ГПК України не надав як доказів нарахування пені (конкретні суми) поза межами предмету спору у справі №902/732/20, так і надання послуг у період після відкриття провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ТОВ "АЕУ Енерго" також заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

04 жовтня 2022 року від представника ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 06 жовтня 2022 року, яке проводилось в режимі відеоконференції, було заслухано пояснення представників позивача та відповідача, які повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - частковому скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарським судом Вінницької області (головуючий суддя Маслій І.В.) від 12 листопада 2020 року у справі №902/732/20 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" про стягнення 1978585,67 грн.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" (пр-т Космонавтів, 30А, оф. 703, м. Вінниця, 21021; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" (пр-т Космонавтів, 30 А, оф. 721; м. Вінниця, 21021; ) 936072 грн. 35 коп. - боргу за надані послуги; 726 грн. 23 коп. пені та 14051 грн. 98 коп. - витрат на сплату судового збору.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що предметом спору у справі №902/732/20 була заборгованість з орендної плати в розмірі 1958395,71 грн. виникла за період з листопада 2019 року по червень 2020 року включно.

15 грудня 2020 року на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

13 липня 2022 року на адресу електронної пошти Господарського суду Вінницької області надійшла заява б/н від 12 липня 2022 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" про визнання наказу від 15 грудня 2020 року у справі № 902/732/20 таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява обгрунтована тим, що ТОВ "АЕУ ЕНЕРГО" було добровільно виконано наказ та сплачено на користь ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 10071,72 гр. пені та 29678,10 грн. судового збору (платіжні доручення №2820 від 27 червня 2022 року, №2821 від 27 червня 2022 року).

Також заявник вказує на те, що починаючи з 02 вересня 2020 року (після відкриття провадження у справі) відповідачем (боржником) було сплачено позивачу (стягувачу) 2111153,68 грн. боргу за договором №1, який був предметом спору. Крім того, звертає увагу суду на те, що рішенням суду від 12 листопада 2020 року стягнуто з відповідача 1958395,71 грн основного боргу, тобто відповідачем не лише погашено борг у справі, а й сплачено 152757,97 грн додатково.

На підтвердження наведених обставин відповідачем (боржником) надано копії платіжних доручень №2019 від 02.09.2020 року, №2025 від 04.09.2020 року, №2057 від 01.10.2020 року, №2069 від 08.10.2020 року, №2075 від 13.10.2020 року, №2103 від 02.11.2020 року, №2110 від 09.11.2020 року, №2128 від 27.11.2020 року, №2136 від 30.11.2020 року, №2148 від 04.12.2020 року, №2182 від 05.01.2021 року, №2194 від 11.01.2021 року, №2218 від 28.01.2021 року /а.с.147 148/.

Місцевий господарський суд, розглянувши вищевказану заяву, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Однак, колегія суддів частково не може погодитись з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 3 ГПК України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

В силу приписів статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.

Згідно з частиною 2 статті 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Таким чином, вичерпними підставами для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, є: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням ним або іншою особою; інші причини.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до наданих відповідачем (боржником) копій платіжних доручень №2820 від 27 червня 2022 року та №2821 від 27 червня 2022 року останнім сплачено пеню та судовий збір за наказом Господарського суду Вінницької області від 15 грудня 2020 року.

Таким чином, обгрунтованим є висновок місцевого суду про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Вінницької області від 15 грудня 2020 року про виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року у справі №902/732/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 10071,72 грн пені та 29678,10 грн витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Водночас, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині 1958395,71 грн основного боргу, з огляду на наступне.

Пунктами 7.1, 7.4 договору передачі для монтажу обладнання та його подальшої оренди №1 від 12 грудня 2014 року між сторонами було погоджено, що орендодавець нараховує орендну плату орендарю за весь строк оренди. Орендну плату за кожен розрахунковий місяць орендар сплачує орендодавцю в безготівковій формі не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

На підтвердження обставин добровільного виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2022 року у справі №902/732/20 боржником надано копії платіжних доручень №2019 від 02.09.2020 року, №2025 від 04.09.2020 року, №2057 від 01.10.2020 року, №2069 від 08.10.2020 року, №2075 від 13.10.2020 року, №2103 від 02.11.2020 року, №2110 від 09.11.2020 року, №2128 від 27.11.2020 року, №2136 від 30.11.2020 року, №2148 від 04.12.2020 року, №2182 від 05.01.2021 року, №2194 від 11.01.2021 року, №2218 від 28.01.2021 року /а.с.147 148/, на загальну суму 2111153,68 грн.

Копії вказаних платіжних доручень містять призначення платежу "оплата за оренду системи для виробництва електроенергії з біогазу згідно договору №1 від 12 грудня 2014 року".

Колегія суддів зауважує, що черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням визначає стаття 534 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

- у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Можливість застосування статті 534 Цивільного кодексу України ставиться в залежність від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 ЦПК України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України.

Правовою підставою для даного висновку є Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (пункт 3.8), затверджена постановою Національного банку Україні від 21 січня 2004 року №22, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (пункт 1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Оскільки у вищезазначених платіжних дорученнях реквізит "Призначення платежу" не містить повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснювалося перерахування коштів позивачу (стягувачу), відповідачем (боржником) призначення платежу чітко визначено не було, оскільки вказувалось як загальна підстава: "згідно договору №1 від 12 грудня 2014 року", і у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 15 грудня 2020 року по справі №902/732/20, то у даному випадку розподіл коштів має здійснюватись саме відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України.

Однак, стаття 534 Цивільного кодексу України містить виняток "якщо інше не встановлено договором".

В свою чергу, пунктом 7.8.2 договору №1 від 12 грудня 2014 року сторони визначили, що кошти, що надходять в якості орендної плати, зараховуються в такому порядку: в першу чергу кошти зараховуються в рахунок сплати орендної плати за поточний розрахунковий місяць; в другу чергу після повної сплати орендної плати за поточний місяць, кошти зараховуються в рахунок сплати за найбільш ранній розрахунковий місяць періоду відстрочки платежів, за який існує заборгованість; в третю чергу в погашення заборгованості з орендної плати за розрахункові місяці, що не припадають на період відстрочки платежів.

Враховуючи викладене, колегією суддів не беруться до уваги зазначені платіжні доручення, які надані боржником як доказ добровільного виконання рішення, оскільки в призначенні платежу не зазначено, що перераховані кошти направляються саме на виконання рішення суду. ТОВ "АЕУ Енерго" до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не надано доказів того, що укладений між сторонами договір припинив свою дію, а обладнання за яке нараховується орендна плата є поверненим. Вказані обставини свідчать про те, що заявником (боржником) не доведено чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням. Безпідставним є перекладення на стягувача обов`язку доведення обставин наявності іншої заборгованості, ніж та що встановлена рішенням місцевого суду, як про це зазначив Господарський суд Вінницької області в оскаржуваній ухвалі, та обставин надання послуг по договору після відкриття провадження у справі №902/732/20, оскільки обов`язок доведення обставин покладається на особу, яка звертається із заявою, а саме на боржника.

Крім того, розглядаючи спір по суті Господарським судом Вінницької області було враховано акт звіряння взаємних розрахунків за період листопад 2019 року червень 2020 року та за період 01 листопада 2019 року 27 жовтня 2020 року за договором №1 про оренду обладнання від 12 грудня 2014 року.

Водночас, платіжні доручення №2019 від 02.09.2020 року на суму 162000 грн, №2025 від 04.09.2020 року на суму 100000 грн., №2057 від 01.10.2020 року на суму 205908,80 грн, №2069 від 08.10.2020 року на суму 140000 грн, №2075 від 13.10.2020 року на суму 5000 грн., які надані боржником на підтвердження добровільного виконання рішення вже враховані у акті звіряння розрахунків. Вказані обставини підтверджені представником позивача у судовому засіданні апеляційного суду.

Зазначене може свідчити про те, що між сторонами існує спір в частині порядку зарахування сплачених коштів, який не може вирішуватися в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що задовольняючи заяву на підставі наданих платіжних доручень суд фактично здійснив перегляд раніше ухваленого судового рішення, що є порушенням вимог статті 328 ГПК України.

Посилання ТОВ "АЕУ Енерго" у відзиві на апеляційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 вересня 2022 року у справі №902/346/21 є безпідставним, оскільки у відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткову відмову в задоволенні заяви ТОВ "АЕУ Енерго" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з боржника на користь скаржника слід стягнути 2481 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року у справі №902/732/20 скасувати в частині визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині про стягнення 1958395,71 грн основного боргу.

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" № б/н від 12 липня 2022 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №902/732/20 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Вінницької області від 15 грудня 2020 року про виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року у справі №902/732/20 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 10071,72 грн пені та 29678,10 грн витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

В решті заяви відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" (пр-т Космонавтів, 30А, оф. 703, м. Вінниця, 21021; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" (пр-т Космонавтів, 30 А, оф. 721; м. Вінниця, 21021; ) 2481 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/732/20 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "11" жовтня 2022 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.