ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. Справа№ 910/2654/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників

від позивача: : Ночка І.П.

від відповідача: Волошин Ю.І.

від третьої особи-1: не з`явились

від третьої особи-2: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022

у справі №910/2654/21 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна

нерухомість"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість 2019"

про стягнення 371 490,55 грн.

та за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес

Девелопмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія

Інвестцентробуд"

про стягнення 123 200,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про стягнення заборгованості за договором оренди №68К від 30.04.2020 у розмірі 371 490,55 грн., з яких: 334 582,91 грн. - основного боргу, 940,90 грн. - 3 % річних, 3 765,08 грн. - пені, 32 201,66 грн. - штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладений між сторонами Договір оренди № 68К від 30.04.2019 (далі - Договір оренди) розірвано з 31.01.2021, однак виникла у відповідача заборгованість з грудня 2020 року по січень 2021 року з орендних платежів та комунальних послуг, на яку позивачем нараховані пеню на підставі п.16.1. Договору оренди та штраф на підставі п.16.2. Договору оренди та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" звернулось з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про стягнення 123 200,00 грн., з яких: 63 800,00 грн. надмірно сплачених витрат на утримання комунальних платежів та 59 400,00 грн. вартості рухомого майна (позивач за зустрічним позовом кваліфікує як збитки, які виникли у зв`язку з привласненням орендодавцем рухомого майна, що знаходилося у орендованих приміщеннях).

В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначає, що відповідно до актів приймання-здачі, відповідачем за зустрічним позовом не надавалися відповідні розрахунки витрат на комунальні послуги згідно займаної квадратури, не вказувалися формули, за якими здійснюється визначення вартості витрат на утримання електромереж, водопостачання та опалення, тариф на оплату послуг тощо, таким чином у позивача виникла заборгованість, яка виникла через переплату витрат за комунальні послуги в розмірі 63 800,00 грн. Щодо вимоги про стягнення вартості рухомого майна позивач зазначив, що йому не було надано можливості забрати рухоме майно яке знаходилось в орендованому приміщенні, тому просить компенсувати вартість рухомого майна в розмірі 59 400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 прийнято зустрічну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" до розгляду з первісним позовом у справі №910/2654/21, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про стягнення 123 200,00 грн. об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд " до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про стягнення 371 490,55 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 первісні позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" заборгованість з орендної плати у розмірі 244 930,60 грн., заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 89 652,31 грн., 3% річних у розмірі 940,90 грн., пеню у розмірі 3 765,08 грн., штраф у розмірі 32 201,66 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову в розмірі 5 572,36 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

При ухваленні вказаного судового рішення, судом першої інстанції було встановлено, що 31.01.2021 між сторонами було укладено Договір про розірвання Договору оренди № 68К від 30.04.2019, а також складено акт приймання-передачі до цього Договору від 31.01.2021, за яким орендар передав, а орендодавець прийняв з орендного користування об`єкт оренди без заперечень та зауважень. Судом першої інстанції встановлено, що загальна сума несплачених відповідачем за первісним позовом орендних платежів за Договором оренди за грудень 2020 - січень 2021 складає 244 930,60 грн. та загальна сума несплачених комунальних послуг складає 89 652,31 грн. Тоді як відповідачем за первісним позовом не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стосовно порушення орендарем договірних зобов`язань по своєчасній сплаті платежів за Договором оренди, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу. Також, суд першої інстанції здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних на суму 940,90 грн., пені на суму 3 765,08 грн. та штрафу на суму 32 201,66 грн. в межах заявленого періоду дійшов висновку про те, що вони є арифметично вірними та обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності та розміру завдання орендодавцем збитків в розмірі 59 400,00 грн. та надмірної сплати витрат на утримання комунальних платежів в розмірі 63 800,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування судового рішення апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді справи було неповно та неправильно встановлено обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення. Також, скаржник зазначає, що розрахунок сум, які підлягають до оплати відповідачем за первісним позовом згідно договору має проводитися на підставі лічильників, однак позивачем за первісним позовом не було надано журналу обліку зняття показників лічильників відповідальними особами чи інших документів, що засвідчували б фактичне споживання комунальних послуг у відповідній квадратурі, тому переплата витрат за комунальні послуги за його даними становить 63 800 грн. Щодо вимоги про стягнення вартості рухомого майна апелянт зазначив, що йому не було надано можливості забрати рухоме майно, яке знаходилось в орендованому приміщенні, тому просить компенсувати вартість рухомого майна в розмірі 59 400,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2022 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуюча суддя - Владимиренко С.В., судді - Демидова А.М., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2654/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 11.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали апелянт має право усунути недоліки апеляційної скарги, надавши суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують надсилання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.09.2022 о 12 год. 45 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

11.08.2022 від представника позивача за первісним позовом на адресу Північного апеляційного господарського суду надано клопотання та відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі № 910/2654/21 залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

23.08.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останній просить не розглядати справу за відсутності представника відповідача за первісним позовом, в зв`язку з перебування представника у щорічний відпустці.

У судове засідання в апеляційній інстанції 07.09.2022 року не з`явились уповноважені представники відповідача за первісним позовом та треті особи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про відкладення судового засідання у справі №910/2654/21. Відкладено розгляд справи №910/2654/21 на 20.09.2022 на 12 год. 10 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А. до провадження. Судове засідання по справі № 910/2654/21 призначено на 20.09.2022 р. о 12 год. 10 хв., в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А. (зал судових засідань № 6, І поверх).

У судове засідання в апеляційній інстанції 20.09.2022 року не з`явились уповноважені представники відповідача за первісним позовом та треті осіби.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 відкладено розгляд справи №910/2654/21 на 27.09.2022 на 13 год. 40 хв.

22.09.2022 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" - Ночки І.П. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій остання просить призначити судовий розгляд справи №910/2654/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференції «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" - Ночки І.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання по справі №910/2654/21 в режимі відеоконференції призначено на 27.09.2022 о 13 год. 40 хв., в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А. (зал судових засідань № 6, І поверх).

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції також враховано приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків розгляду справи.

Крім того, колегія зазначає, що на даний час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України всі процесуальні документи надсилаються учасникам справи на їхні електронні адреси зазначені сторонами в матеріалах справи.

Треті особи своїх представників, у судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, треті особи були повідомленні про час та місце розгляду справи шляхом розміщення ухвал Північного апеляційного господарського суду у справі №910/2654/21 на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень та на сайті Судової влади України, які наразі є доступними для учасників судового процесу, в силу положень ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, та з урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини у справах проти України, справа №910/2654/21 підлягає розгляду з дотриманням розумних строків розгляду справи за відсутності представників третіх осіб.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 27.09.2022 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 27.09.2022 заперечив проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідача, просив відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

30 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ІНВЕСТЦЕНТРОБУД» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" (орендар) укладено Договір оренди №68К (далі - Договір оренди).

Відповідно до умов Договору, орендодавець передав орендареві квартиру №1 (частину) площею 175,8 кв.м., квартиру № 2 площею 206,00 кв.м., квартиру № 3 площею 245,8 кв.м., квартиру № 4 площею 220,1 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Керченська, 4, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.05.2019.

За приписами п.9.3. Договору оренди, орендар зобов`язується сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця за який здійснюється оплата.

Відповідно до умов Договору оренди орендна плата встановлена у розмірі 127 155 грн., з ПДВ за один календарний місяць.

З 01 квітня 2020 року по 11 травня 2020 орендна плата встановлена у розмірі 122 068,80 грн, з ПДВ за один календарний місяць.

Починаючи з 01 січня 2021 року орендна плата за один календарний місяць була встановлена у розмірі 167 844,60 грн., з ПДВ.

31.01.2021 між сторонами укладено Договір про розірвання основного Договору оренди, а також акт приймання-передачі до цього Договору, за яким орендар передав, а орендодавець прийняв з орендного користування об`єкт оренди без заперечень та зауважень.

У Договорі про розірвання Договору оренди сторони домовилися розірвати орендні правовідносини після 31.01.2021, окремо зафіксувавши, що повним останнім днем користування нерухомим орендним майном є саме 31.01.2021. Договір про розірвання Договору оренди та акт приймання-передачі до цього Договору від 31.01.2021 не містять застережень, заперечень або зауважень щодо неможливості повноцінного користування орендарем об`єктом оренди у будь-який окремий період правовідносин до 31.01.2021 включно.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що 31.01.2021 орендоване приміщення було повернуто з оренди орендодавцю за актом приймання-передачі, який підписано та скріплено печатками обох підприємств.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед ним рахується основна заборгованість в розмірі 334 582,91 грн., яка складається з частини несплаченої орендної плати за грудень 2020 року у розмірі 77 086 грн. та за січень 2021 року у розмірі 167 844,60 грн., а також несплачених комунальних послуг за грудень 2020 року у розмірі 40 673,55 грн., з урахування заборгованості за листопад 2020 на суму 2 080,95 грн., та за січень 2021 року у розмірі 48 978,76 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правовою природою укладений між сторонами Договір оренди №68-К від 30.04.2019 є договором оренди.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Аналогічні за змістом норми містяться в ст. 283 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами визначеними сторонами в п.9.3. Договору оренди, орендар зобов`язується сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця за який здійснюється оплата.

Пунктом 9.5. Договору оренди сторонами узгоджено, що неотримання рахунка (несвоєчасне його отримання) не є підставою для несплати або затримки оплати орендної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами укладена сервісна угода від 30.04.2019, за якою орендодавець зобов`язався оплачувати комунальні послуги по електропостачанню, водовідведенню, використаному водопостачанню (згідно показників лічильника); за опалення та прибирання території, вивіз сміття (згідно виставлених рахунків).

Пунктом 4 сервісної угоди визначено, що облік обсягу спожитих послуг здійснюється за даними встановлених лічильників.

Здійснивши аналіз актів здачі-приймання робіт № 1237, 1287, 1288, 1289 від 31.12.2020 судом апеляційної інстанції встановлено, що обсяг спожитих відповідачем за грудень 2020 комунальних послуг становить 40 673,55 грн, з урахуванням заборгованості за листопад 2020 на суму 2 080,95 грн. Доказів погашення вказаної заборгованості за комунальні послуги у визначений Договором строк відповідачем суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач лише частково сплатив заборгованість з орендної плати за грудень 2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 2310 від 11.12.2020 на суму 17 200,00 грн., № 2350 від 24.12.2020 на суму 20 000,00 грн. та № 2357 від 28.12.2020 на суму 38 000,00 грн., внаслідок чого непогашеним залишився борг з орендної плати за грудень 2020 на суму 77 086,00 грн.

Розмір комунальних платежів за січень 2021 склав 48 978,76 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт № 18, 22, 23, 24 від 31.01.2021. Позивачем не надано суду доказів повної або часткової оплати комунальних послуг за січень 2021 на вказану суму.

Відповідачем не заперечується і факт, не сплати орендної плати за січень 2021 у розмірі визначеному договором оренди на суму 167 844,60 грн..

У наданому відповідачем суду Акті від 20.01.2021, міститься інформація про те, що охорона орендодавця «з незрозумілих причин відмовила в тому, щоб представники орендаря забрали меблі, які належать ТОВ «КИЇВ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» на праві приватної власності. Однак вказаний акт є одностороннім документом, адже не містить підпису уповноваженого представника позивача. Зі змісту цього акту не вбачається неможливості використання орендарем об`єктів оренди за цільовим призначенням згідно п. 3 Договору оренди, тобто для ведення статутної діяльності. Таким чином, надані відповідачем документи (за умови наявності двостороннього акту приймання-передачі об`єкта оренди з орендного користування від 31.01.2021, підписаного орендарем без заперечень та зауважень) не є належними та допустимими доказами, які б звільняли орендаря від виконання умов договору щодо сплати орендних та комунальних платежів за грудень 2020 - січень 2021 в повному обсязі.

Зважаючи на положення пункту п.9.3. Договору в частині обов`язку орендаря сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця за який здійснюється оплата, а також з огляду на умови сервісної угоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язок орендаря з оплати орендних та комунальних платежів є таким, що настав.

У силу ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що загальна сума несплачених відповідачем орендних платежів за Договором оренди за грудень 2020 - січень 2021 становить 244 930,60 грн, а також сума несплачених комунальних послуг за період грудень 2020 - січень 2021 року становить 89 652,31 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Право орендодавця на нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення заборгованості сторони перебачили пунктом 16.1. Договору оренди.

Пунктом 16.2. Договору оренди сторонами визначено, що за кожні 30 днів існування заборгованості орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені та штрафу, дійшла висновку, що судом першої інстанції підставно задоволено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 3 765,08 грн та штраф у розмірі 32 201,66 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, обов`язок оплатити основний борг, а також обов`язок оплатити нараховані на основний борг три відсотки річних та інфляційні втрати, є похідними один від одного зобов`язаннями, хоча і є взаємопов`язаними між собою; крім того, норми цивільного законодавства не ставлять в залежність одночасність вимог кредитора на стягнення з боржника основної заборгованості від одночасності права вимоги на стягнення трьох відсотків річних, інфляційних у зв`язку з простроченням основного грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 940,90 грн., оскільки судом встановлено неналежне виконання орендарем договірних зобов`язань по своєчасній сплаті платежів за Договором оренди.

Щодо зустрічного позову, в якому відповідач просить стягнути з орендодавця 63 800 грн. надмірно сплачених витрат на утримання комунальних послуг та 59 400 грн. вартості нерухомого майна (які позивач за зустрічним позовом кваліфікує як збитки, які виникли у зв`язку з привласненням орендодавцем рухомого майна, що знаходилося у орендованих приміщеннях) суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Під збитками в розумінні частини другої статті 224 Господарського кодексу України розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (стаття 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Позивач за зустрічним позовом не надав суду належних та допустимих доказів згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження факту привласнення орендодавцем рухомого майна на суму 59 400 грн., яке б належало на праві приватної власності ТОВ "Київ Бізнес Девелопмент". Не довів самого факту знаходження рухомого майна, перелік якого міститься у додатку до інвентаризаційного опису необоротних активів, безпосередньо у раніше орендованих ним приміщеннях. Зокрема, між сторонами відсутній належним чином оформлений договір відповідального зберігання або ж двосторонній акт, яким було б зафіксовано перелік майна, яке є власністю орендаря, що перебувало у спірних приміщеннях у період дії Договору оренди та не було вивезено після розірвання Договору оренди.

Щодо доводів позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом надмірно сплачених сум за комунальні платежі, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами була укладена сервісна угода від 30.04.2019, за якою орендодавець зобов`язався оплачувати комунальні послуги по електропостачанню, водовідведенню, використання водопостачання (згідно показників лічильника); за опалення та прибирання території, вивіз сміття (згідно виставлених рахунків).

Пунктом 4 сервісної угоди визначено, що облік обсягу спожитих послуг здійснюється за даними встановлених лічильників.

При цьому, у пункті 3 сервісної угоди сторони домовилися, що компенсація за надані послуги становить справедливу долю, яка розрахована пропорційно співвідношенню орендованих площ.

Судом встановлено, що умовами сервісної угоди саме на орендаря покладений обов`язок подавати інформацію щодо спожитих послуг орендодавцю щомісячно.

В цій частині суд приймає доводи відповідача за зустрічним позовом про те, що протягом усього часу оренди нерухомого майна орендарем не було висунуто жодної письмової мотивованої відмови від підписання актів, якими фіксувалися надані послуги щодо комунальних платежів, компенсація по яких покладалася саме на орендаря.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності та розміру завдання орендодавцем збитків, так само як і факту надмірної сплати витрат на утримання комунальних платежів на суму 63 800 грн.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/26541/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" задоволенню не підлягає.

Також, колегія суддів зазначає, що апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі з 3 405,00 грн, тоді як в апеляційній скарзі апелянт просить відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 1 січня 2021 року становить 2270, 00 грн.

З огляду на вищевикладені приписи Закону України "Про судовий збір" сума судового збору, яка повинна бути сплачена заявником за подання даної апеляційної скарги становить 11 763,54 грн., колегія суддів вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України в особі Головного Управління Держаної казначейської служби у м. Києві за первісним позовом 8 358,54 грн судовий збір за подання апеляційної скарги

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/2654/21.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" (03039, м. Київ, пров. Р. Лужевського, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 40681039) на користь Державного бюджету України в особі Головного Управління Держаної казначейської служби у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенська, буд. 11-А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 37993783) 8 358 (вісім тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. 54 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/2654/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2022, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. 30.09.2022 у відпустці, з 03.10.2022 по 07.10.2022 на лікарняному та головуючої судді Владимиренко В.В. у відпустці 03.10.2022 та 05.10.2022, через загрозу повторних ракетних ударів, відсутність електропостачання у приміщенні суду 10.10.2022 та 11.10.2022 та запровадження дистанційного режиму роботи суду за розпорядженням Голови Північного апеляційного господарського суду № 4 від 10.10.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак