ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. Справа№ 910/2377/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Похиленко А.В.;

від відповідача: Халупний А.В.;

розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 (повний текст складено 03.08.2022)

за клопотанням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі

у справі № 910/2377/22 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка»

про визнання недійсним рішення загальних зборів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.

20.07.2022 ОСББ «ЖК «Лісова казка» звернулось до Господарського суду міста з клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/2377/22, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування поданого клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» посилається на ст. 126, 129 ГПК України, перелічує надану йому адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем (далі - Халупний А.В.) правову допомогу, а також надає докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Додатковим рішенням Господарського суду Києва від 01.08.2022 клопотання ОСББ «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/2377/22 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЖК Лісова казка» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн.

Враховуючи заперечення позивача, категорію справи (оскільки розгляд останньої проводився за правилами загального позовного провадження), а також з огляду на виконані адвокатом роботи (участь у засіданнях, підготовка та подання заяв по суті спору) суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію співмірності, розумності та критерію реальності таких витрат, оскільки такі витрати фактично були понесені відповідачем, а тому, на переконання суду, повинні бути відшкодовані позивачем з огляду на відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду Києва від 01.08.2022, ОСОБА_1 в особі представника Похиленка А.В. звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що вважає оскаржуване додаткове рішення протиправним та протизаконним, прийнятим за нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та за невідповідності викладених у оскаржуваному рішенні висновків суду встановленим обставинам справи.

ОСОБА_1 стверджує, що вона не була повідомлена про час та місце розгляду заявленого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Скаржник також зазначає, що відповідно до приписів законодавства, яке регулює господарське судочинство, існує імперативна норма, що сторони можуть звернутися до суду для ухвалення додаткового рішення лише із заявами, а не з клопотанням. Апелянт вважає, що даний факт свідчить про порушення місцевим судом як загальних засад господарського судочинства, так і ст. 244 ГПК України, а тому господарський суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_1 вказує, що у поданому клопотанні ОСББ «ЖК Лісова казка» зазначено прізвища осіб які не були учасниками даної справи, і тому залишається не з`ясований момент з кого саме відповідач має намір отримати кошти; з клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» неможливо встановити, сторін справи №910/2377/22 і про цей факт позивач зазначила у запереченні на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Проте суд першої інстанції в порушенні ст. 237 ГПК України не зазначив в спірному додатковому рішенні чи мав місце даний факт, на який позивач звертала увагу та яким обґрунтовує своє заперечення.

ОСОБА_1 також вказує, що зміст доданої до клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» додаткової угоди №05/05/22 від 05.05.2022 свідчить, що у представника відповідача змінився банківський рахунок, в той час зміна банківських реквізитів не погоджувалась сторонами договору від 01.04.2021 №01/04. Даний факт, на думку скаржника, свідчить про порушення відповідачем норм матеріального права - норм ЦК України, що регулюють порядок укладання та виконання договорів. Крім того, і в договорі від 01.04.2021 №01/04, і в додатковій угоді №05/05/22 від 05.05.2022 відсутні згадки про єдину форму отримання адвокатом винагороди за свою професійну діяльність - гонорару; також сторони спірного договору від 01.04.2021 №01/04 визначені як Замовник та Виконавець, а не як Клієнт та Адвокат.

Апелянт зазначає, що ОСББ «ЖК Лісова казка» перерахувало кошти Халупному А.В. як ФОПу, а не як адвокату. А отже, існує факт, що кошти перераховані неналежній особі. Халупний А.В. як ФОП не брав участі в судових засіданнях, ФОП Халупний А.В. виступає лише отримувачем коштів з метою оптимізації як своїх податків, так і витрат для відповідача, що тягне за собою порушення приписів ПК України.

ОСОБА_1 вказує, що у поданому запереченні на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката зазначала, що до так званого на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідач також надав акти прийому-передачі наданих послуг до договору №01/04, а також наголошувала, що зазначення відповідачем у клопотанні лише кінцевого розміру коштів, який він хоче отримати у зв`язку з розглядом справи, нівелює принцип справедливості розподілу витрат.

На думку скаржника, неподання відповідачем розрахунку (детального опису робіт та здійснених адвокатом витрат часу за кожним видом робіт) позбавляє її можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а подані акти не відображають реальної кількості годин, які витратив представник. Апелянт вказує, що порядок формування відповідної суми у акті не визначений (зокрема, виходячи з вартості кожного окремого виду послуг або виходячи з вартості години роботи адвоката) та з умов договору його неможливо встановити. У наданих суду та узгоджених з клієнтом звітах про виконану роботу адвоката також визначені лише види робіт, а час, витрачений адвокатом на виконання кожного із видів таких робіт, не зазначений. ОСОБА_1 наголошувала, що витрати на підготовку на відзив та заперечень на відповідь на відзив не є обов`язковими та відповідач не довів, що такі його витрати були необхідними, а відтак не можуть відноситись до судових витрат. Крім того, оцінивши вид, кількість та вартість правової допомоги на предмет реальності, розумності, обґрунтованості, необхідності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування яких заявлено відповідачем, ОСОБА_1 зауважувала, що відзив та заперечення на відповідь на відзив є тотожними за своєю суттю документами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 05.09.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/2377/22. Розгляд справи призначено на 19.09.2022. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

У судових засіданнях 19.09.2022 та 26.09.2022 на підставі ст. 216 ГПК України оголошувалась перерв до 26.09.2022 та 28.09.2022 відповідно.

У судовому засіданні 28.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови підписано 12.10.2022 після виходу судді Євсікова О.О. з лікарняного.

Позиції учасників справи.

Від ОСББ «ЖК Лісова казка» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила визнати недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ЖК Лісова казка», оформлене протоколом №07/06/21, дата проведення зборів 23.05.2021, дата формування протоколу 07.06.2021.

ОСББ «ЖК Лісова казка» надало відзив на позовну заяву, у якому проти заявлених до нього вимог заперечило, просило відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 , пов`язані з розглядом справи судові витрати покласти на позивача.

У поданому відзиві ОСББ «ЖК Лісова казка» надало передній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які воно понесло і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи:

3000 грн - понесено за підготовку і подання відзиву на позовну заяву у даній справі;

2000 грн - очікує понести за участь адвоката Халупного А.В. в одному судовому

засіданні по даній справі;

3000 грн - очікує понести за підготовку і подання заперечення у даній справі адвокатом Халупним А.В.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ «ЖК Лісова казка» про визнання недійсним рішення загальних зборів відмовлено.

20.07.2022 ОСББ «ЖК «Лісова казка» звернулось до Господарського суду міста Києва з клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/2377/22, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Обґрунтування поданого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання наведено вище за текстом цієї постанови.

До матеріалів справи, в т.ч. до клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ОСББ «ЖК Лісова казка» надало (в копіях): свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ №000352 від 10.03.2021 на ім`я Халупного А.В.; ордер серії ВХ №1027701 від 09.05.2022 на надання правової (правничої) допомоги ОСББ «ЖК Лісова казка» на ім`я адвоката Халупного А.В.; договір №01/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2021 (далі - договір); додаткову угоду №05/05/22 від 05.05.2022 до договору; акт №1/2377 від 31.05.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 5 000,00 грн; акт №2/2377 від 30.06.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 7 000,00 грн; акт №3/2377 від 18.07.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 2 000,00 грн; платіжні доручення №504 від 18.07.2022, №477 від 24.06.2022, №496 від 07.07.2022 на загальну суму 14 000,00 грн.

24.07.2022 ОСОБА_1 надала заперечення на клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (надійшли до Господарського суду міста Києва 27.07.2022).

В обґрунтування поданих заперечень ОСОБА_1 вказує, що відповідач в порушення ст. 244 ГПК України подав клопотання про стягнення витрат, а не заяву про ухвалення додаткового рішення. З поданого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання не вбачається за можливе встановити сторін у справі №910/2377/22, оскільки зазначено прізвища осіб, які не були учасниками справи.

ОСОБА_1 вказує, що у додатковій угоді №05/05/22 від 05.05.2022 змінено банківські реквізити представника відповідача, в той час як така зміна не погоджувалась сторонами договору окремо додатковою угодою згідно з п. 11.2 договору.

Позивач зазначає, що ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено єдину форму отримання адвокатом винагороди за свою професійну діяльність - гонорар, однак у договорі та додатковій угоді №05/05/22 від 05.05.2022 до договору відсутні згадки про єдину форму отримання адвокатом винагороди за свою професійну діяльність.

ОСОБА_1 зауважує, що сторони договору визначені як Замовник та Виконавець, а не Клієнт та Адвокат, як це визначається ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач вказує, що згідно з наданими ОСББ «ЖК Лісова казка» платіжними дорученнями сплачені кошти отримав саме ФОП Халупний А.В., а статус ФОП не надає адвокату права представництва у господарських справах; ОСББ «ЖК Лісова казка» не надало будь-яких доказів того, що адвокат Халупний А.В. обліковується у контролюючих органах як ФОП з ознакою провадження незалежної діяльності. На думку Ценьової Т.В., ОСББ «ЖК Лісова казка» перерахувало кошти неналежній особі, оскільки ФОП Халупний не брав участі у судових засіданнях, в той час як виступає отримувачем коштів.

Позивачка вважає, що відсутність у клопотанні розрахунку (детального опису робіт та здійснених адвокатом витрат часу за кожним видом робіт) позбавляє її можливості спростувати ймовірну неспівмірність заявлених до стягнення витрат, а подані акти не відображають реальної кількості витрачених годин. На думку позивачки, витрати на підготовку відзиву та заперечення на відповідь на відзив не є обов`язковим, у зв`язку з чим ОСББ «ЖК лісова казка» не довело, що такі витрати були необхідними; відзив та заперечення на відповідь на відзив є тотожними за своєю суттю документами.

Ценьова Т.В. вважає, що звіт адвоката за представництво інтересів в суді є дуже завищеним, оскільки загальна тривалість судових засідань становила не більше двадцяти хвилин; крім того, даний спір є спором незначної складності, а тому кваліфікований юрист не потребує вивчення великої кількості нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини сторін.

Позивачка вказує, що подане ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу складене з порушенням норм процесуального і матеріального права, що є підставою для відмови у його задоволенні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2022 розгляд клопотання ОСББ «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі призначено на 01.08.2022.

З наданих ОСББ «ЖК Лісова казка» доказів на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу встановлено таке.

01.04.2021 ОСББ «ЖК Лісова казка» (замовник) уклало з Халупним А.В. (виконавець) договір №01/04 про надання правничої допомоги, за умовами п. 1.1 якого виконавець за завданням замовника надає правничу допомогу та юридичні послуги згідно з наведеним у цьому пункті договору переліком.

Замовник своєчасно оплачує юридичні послуги відповідно до умов даного договору (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 6.1 договору за надання послуг, передбачених даним договором, замовник сплачує виконавцеві винагороду. Розмір винагороди визначається сторонами у додатках (додаткових угодах) до цього договору, а також у переліках необхідних дій чи переліків справ у роботі, листуванні сторін (п. 6.2 договору).

05.05.2022 сторони договору уклали додаткову угоду №05/05/22, якою дійшли згоди визначити розрахунок винагороди за договором та закріпили фактичну вартість адвокатських послуг.

Зокрема, за умовами п. 2 додаткової угоди сторони дійшли згоди відповідно до п. 6.2 договору визначити розрахунок винагороди: ознайомлення з матеріалами справи - 1 200,00 грн; представництво інтересів в одному судовому засіданні - 2 000,00 грн; підготовка і подання одного процесуального документа у справі, в т.ч. відзиву на позовну заяву або заперечення на відповідь на відзив, - 3 000,00 грн.

Акти №1/2377 від 31.05.2022, №2/2377 від 30.06.2022 та №3/2377 від 18.07.2022 свідчать, що адвокат Халупний А.В. надав послуги в межах розгляду даної справи загальною вартістю 14 000,00 грн, а ОСББ «ЖК Лісова казка» такі послуги прийняло без зауважень та претензій, що є підставою для їх оплати.

Вказаними актами ОСББ «ЖК Лісова казка» прийняло такі послуги адвоката Халупного А.В.:

представництво інтересів в судових засіданнях 23.05.2022, 06.06.2022, 20.06.2022, 18.07.2022 всього на 8 000,00 грн;

підготовка і подання відзиву на позовну заяву - 3 000,00 грн;

підготовка і подання заперечення на відповідь на відзив - 3 000,00 грн.

ОСББ «ЖК Лісова казка» платіжними дорученнями №504 від 18.07.2022, №477 від 24.06.2022, №496 від 07.07.2022 сплатило на користь адвоката ФОП Халупного А.В кошти в загальному розмірі 14 000,00 грн; призначеням платежу у зазначених платіжних дорученнях визначено договір та відповідні акти №1/2377 від 31.05.2022, №2/2377 від 30.06.2022 та №3/2377 від 18.07.2022, за якими здійснювалась оплата.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 123 ГПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ст. 1 вказаного Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За приписами ст. 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Частиною 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у додатковій постанові від 14.07.2022 у справі №910/430/21 зазначив, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу на те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва у цій справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Матеріали справи свідчать, що відповідач згідно з положеннями ст. 74 ГПК України довів надання йому адвокатом Халупним А.В. зазначених послуг у суді першої інстанції.

За змістом ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Колегія суддів відзначає, що у запереченні на подане ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання Ценьова Т.В. просила відмовити у його задоволенні, вказувала, що клопотання складене з порушенням норм процесуального та матеріального права та не повинно підлягати задоволенню. Ценьова Т.В. зазначала, що відповідач не довів фактичного розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді, та невідворотності їх понесення, звіт адвоката є дуже завищеним, відповідач не довів, що такі витрати були необхідними.

Апеляційний господарський суд зуважує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вказує, що акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведеним, документально обґрунтованим та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Апеляційний господарський суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн не відповідають критерію «розумності їх розміру» і їх відшкодування матиме надмірний характер, а стягнення цих витрат у сумі 7 000,00 грн є співрозмірним з наданими адвокатом послугами у суді першої інстанції, обґрунтованими, відповідають критерію «необхідності і обґрунтованості».

При цьому апеляційний суд враховує і те, що загальний час судових засідань в першій інстанції, де брав участь представник відповідача, в цілому склав одну годину.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з поданого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання не вбачається за можливе встановити сторін у справі №910/2377/22, оскільки зазначено прізвища осіб, які не були учасниками справи, колегія суддів зазначає, що відповідач дійсно допустив описку у абз. 1 клопотання. Однак загальний зміст цього клопотання, в т.ч. зазначені у ньому відомості щодо сторін справи (позивача та відповідача, їх реквізити), номера справи, а також прохальна частина клопотання надають повне розуміння того, які особи беруть участь у справі, а також того, з якої саме особи відповідач просить суд стягнути понесені ним судові витрати. Разом з тим апеляційний суд враховує вважає вказану помилку такою, що допущена через певну недбалість, і враховує її у визначенні остаточної суми судових витрат відповідача, що підлягають компенсації.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСББ «ЖК Лісова казка» перерахувало кошти Халупному А.В. як ФОПу, а не як адвокату, а отже існує факт, що кошти перераховані неналежній особі; Халупний А.В. як ФОП не брав участі в судових засіданнях, ФОП Халупний А.В. виступає лише отримувачем коштів з метою оптимізації як своїх податків, так і витрат для відповідача, що тягне за собою порушення приписів ПК України, колегія суддів вказує таке.

Відповідно до визначення, наведеного в п. п. 14.1.156 ст. 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Водночас порядок оформлення адвокатом рахунка для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 08.10.2019 у справі №922/1747/19 та від 09.09.2021 у справі №910/7304/20.

Натомість позивач у своєму запереченні на клопотання відповідача щодо розподілу судових витрат, а також у апеляційній скарзі не обґрунтував, яким саме чином вид оподаткування діяльності впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, а факт перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю нівелює наявність у нього статусу адвоката.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо оплати наданих адвокатом Халупним А.В. послуг апеляційний господарський суд оцінює критично також і тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується сталою позицією Верховного Суду, в т.ч. у постановах у справах № 329/766/18, № 178/1522/18.

Водночас відповідач надав до матеріалів справи докази оплати ним адвокату Халупному А.В. послуг правничої допомоги згідно з договором.

Апеляційний господарський суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що сторони спірного договору від 01.04.2021 №01/04 визначені як Замовник та Виконавець, а не як Клієнт та Адвокат, та зазначає, що господарський суд першої інстанції надав об`єктивну правову оцінку відповідним доводам заперечення Ценьової Т.В. на клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка».

Так, зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач та адвокат Халупний А.В., укладаючи письмово договір (з урахування додаткових угод), на власний розсуд визначили його умови, в т. ч. і найменування сторін, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, а розгляд зауважень позивача щодо роботи адвоката Халупного А.В. (в т.ч. щодо порядку укладання договорів, форми оплати) є компетенцією органів адвокатського самоврядування.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення місцевим судом як загальних засад господарського судочинства, так і ст. 244 ГПК України, оскільки відповідно до приписів законодавства, яке регулює господарське судочинство, існує імперативна норма, що сторони можуть звернутися до суду для ухвалення додаткового рішення лише із заявами, а не з клопотанням, в той час як ОСББ «ЖК Лісова казка» звернулось до суду саме з клопотанням, а не із заявою, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Господарський суд першої інстанції надав оцінку відповідним доводам Ценьової Т.В., які були наведені у поданому нею запереченні.

Зокрема, суд дійшов висновку, що відповідач, подаючи клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в той час як ст. 244 ГПК України закріплена можливість подання заяви, дотримався вимог чинного законодавства України при реалізації права на відшкодування понесених стороною витрат, оскільки назва документа в даному випадку не впливає на його зміст, а надмірна формалізація судового процесу вважається недопустимою судом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією місцевого господарського суду та відзначає, що Європейський суд з прав людини зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Статтею 169 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 170 ГПК закріплено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити в т.ч. зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Апеляційний суд також звертається до сталої судової практики Верховного Суду (постанови від 08.09.2022 у справі №922/1689/21, від 30.08.2022 у справі №918/1040/20, від 27.07.2022 у справі №918/548/21 та інших), коли Верховний Суд вказує, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Водночас апеляційний господарський суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Ценьова Т.В. не була повідомлена про час та місце розгляду заявленого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 розгляд клопотання ОСББ «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі призначено на 01.08.2022.

Вказана ухвала була направлена на адресу ОСОБА_1 27.07.2022, про що свідчить відтиск штампа реєстрації вихідної кореспонденції на звороті цієї ухвали.

З урахуванням затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 Нормативних строків пересилання поштових відправлень ймовірність отримання ОСОБА_1 ухвали суду від 25.07.2022 до 01.08.2022 є мінімальною.

Докази отримання ОСОБА_1 ухвали Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у матеріалах справи відсутні.

Наведене у сукупності свідчить, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена судом про призначене на 01.08.2022 судове засідання з розгляду поданого ОСББ «ЖК Лісова казка» клопотання.

Отже, клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» було розглянуто господарським судом за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, і ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З урахуванням наведеного вище у сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка», з присудженням до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЖК Лісова казка» 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що є співрозмірними з наданими адвокатом послугами у суді першої інстанції, обґрунтованими, відповідають критерію «необхідності і обґрунтованості».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частинами 1, 2 ст. 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково; додаткове рішення господарського суду першої інстанції має бути скасовано з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення клопотання ОСББ «ЖК Лісова казка» та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЖК Лісова казка» 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Судові витрати.

У зв`язку з тим, що за подання апеляційної скарги на додаткове рішення судовий збір не справляється, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/2377/22 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/2377/22 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2377/22 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» (02089, м. Київ, вул. Радистів, буд. 34-Е; ідентифікаційний код 42989344) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

У задоволенні решти вимог клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Справу №910/2377/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.10.2022 після виходу судді Євсікова О.О. з лікарняного.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко