УХВАЛА

м. Київ

18.10.2022Справа № 910/10123/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши заяву Державного підприємства «Державний науково - дослідний інститут будівельних конструкцій» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Проспект» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення основного боргу у розмірі 63 102, 00 грн., інфляційних втрат в розмірі 9 768, 19 грн., 3 % річних у розмірі 1 695, 97 грн. та 248, 10 грн. суми судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва Державним підприємством «Державний науково - дослідний інститут будівельних конструкцій» було подано заяву про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Проспект» основного боргу у розмірі 63 102, 00 грн., інфляційних втрат в розмірі 9 768, 19 грн., 3 % річних у розмірі 1 695, 97 грн. та 248, 10 грн. суми судового збору.

Господарським судом міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статі 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» просить видати судовий наказ не лише на суму боргу за договором, але й на пеню та інфляційні втрати.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги про стягнення передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за Договором.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, вимога про стягнення передбачених статтею 549 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за Договором.

За приписами статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимога про стягнення втрат від інфляції та 3% річних, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за Договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству «Державний науково - дослідний інститут будівельних конструкцій» у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена.

Суддя І.В.Алєєва