РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2022Справа № 910/4144/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Літвінової М.Є., розглянувши у порядку спрощеного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю"

про стягнення 319 664, 38 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" про стягнення 319 664, 38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором позики №001 від 27.05.2021 щодо повернення наданої позивачем суми позики в розмірі 300 000,00 грн та сплати відсотків у сумі 19 664,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 суд відкрив провадження у справі №910/4144/22 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.06.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 319 664,38 грн, що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" у будь-яких банківських установах, та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 суд відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс кредит" про забезпечення позову, відмовив накладати арешт на грошові кошти у сумі 319 664,38 грн., що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" у будь-яких банківських установах, відмовити в забороні Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам.

22.06.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти у сумі 319 664, 38 грн, що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" у будь-яких банківських установах;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" відчужувати (передавати) будь - яким способом право вимоги за кредитними договорами / договорами позики будь - яким третім особам.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначив, що відповідачем порушено умови Договору позики № 001 від 27.05.2021 в частині повернення суми позики у строки, вказані у договорі, внаслідок чого у останнього наявна заборгованість у розмірі 319 664, 38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" про вжиття заходів забезпечення позову.

22.07.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла заява із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

22.07.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадженні у справі № 910/4144/22 судом відмовлено. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" про врегулювання спору за участі судді у справі № 910/4144/22 залишено без розгляду.

Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (надалі - позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" (надалі - позичальник, відповідач) укладено договір позики №001 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути надану позику та сплатити 27,5% річних від суми позики в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Позика надається за наступним графіком: 27.05.2021 надається сума позики в розмірі 300 000,00 грн.

У п. 1.2. Договору сторони погодили, що строк повернення позики за цим договором до 27.05.2020 та здійснюється графіком, зазначеним у даному пункті

Мета надання позики за умовами цього договору: забезпечення господарської діяльності позичальника (п.2.6 договору).

Проценти за користування позикою сплачуються протягом всього строку дії договору (п.2.4 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору надання позики здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок позичальника, який зазначений у цьому договорі.

Пунктом 2.7 договору передбачено, що сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

Нарахування процентів здійснюється протягом строку дії цього договору (п.2.8 договору).

Відповідно до п.2.9 договору розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом протягом строку кредиту (включно), зазначеного в п.1.2 цього договору, приймаючи, що кількість днів у місяці - фактична, у році - фактична, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п.7.2 договору цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковим договором б/н від 27.05.2021 до договору №001 від 27.05.2021 сторони виклали п.1.2 договору в новій редакції: «Строк повернення позики за цим договором до 27 травня 2022 та здійснюється за наступним графіком:

Дата погашення - Сума платежу (Тіло/Відсотки), грн

01.06.2021 - 0,00/1130,14

01.07.2021 - 0,00/6780,82

01.08.2021 - 0,00/7006,85

01.09.2021 - 0,00/7006,85

01.10.2021 - 0,00/6780,82

01.11.2021 - 0,00/7006,85

01.12.2021 - 0,00/6780,82

01.01.2022 - 0,00/7006,85

01.02.2022 - 0,00/7006,85

01.03.2022 - 0,00/6328,77

01.04.2022 - 0,00/7006,85

01.05.2022 - 0,00/ 6 780,82

27.05.2022 - 300 00,00/5 876,71

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" перерахувало на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" суму позики у розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2280 від 27.05.2021.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань з Договором позики №001 від 27.05.2021, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість з повернення позики в сумі 300 000,00 грн та зі сплати відсотків у сумі 19 664,38 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором позики.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2280 від 27.05.2021.

Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що договір позики №001 від 27.05.2021 містить чітко визначений графік та строки для сплати процентів та повернення суми позики.

Враховуючи викладене та виходячи з норми ст.692 ЦК України, строк виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми позики та сплати відсотків є таким, що настав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, відповідач своє зобов`язання з повернення суми позики у встановлений Договором строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з повернення позики в сумі 300 000,00 грн.

Також матеріали справи не містять доказів сплати відсотків в сумі 19 664,38 грн, а саме відсотків в сумах 7006,85 грн (строк сплати 01.04.2022), 6 780,82 грн (строк сплати 01.05.2022 ), 5 876,71 грн (строк сплати 27.05.2022).

Вказані обставини відповідачем не заперечуються, про що зазначено ним у поданій до суду заяві про врегулювання спору за участі судді.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем процентів у розмірі 19 664,38 грн та повернення суми позики у розмірі 300 000,00 грн, а факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем визнається, про що свідчить подане останнім клопотання про врегулювання спору за участі судді, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" 319 664,38 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором позики №001 від 27.05.2021 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114, ідентифікаційний код 40094068) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (04073, м. Київ, пр. С. Бандери, 16; ідентифікаційний код 42806643) суму позики у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн 00 коп., суму несплачених відсотків у розмірі 19 664 (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 38 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 794 (чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн (чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) 98 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СуддяМ.Є. Літвінова

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2022.