ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2022м. ДніпроСправа № 904/2109/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати за користування вагонами за договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії у розмірі 70 299, 96 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" плати за користування вагонами за договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії № ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 05.12.2019 у розмірі 70 299, 96 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

08.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 19.09.2022 зобов`язано позивача надати відповідь на відзив строком до 26.09.2022.

04.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Суд бере до уваги, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

07.10.2022 справу розглянуто по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України, договором № ПР/М-19- 753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 05.12.2019 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до стації Кривий Ріг Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", та додатковими угодами до нього. Крім того, надання залізницею послуг залізницею вантажовласнику послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, здійснюється на підставі договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 30.06.2020 № 45-00191000/2020-0001.

Пунктом 12 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії регламентовано, що для під`їзної колії встановлюється єдиний термін перебування усіх вагонів - 25,1 година.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів № 438 від 11.02.2022 о 17 год. 30 хв. на під`їзну колію АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був поданий вагон №96394812.

Відповідно до пам`ятки про забирання вагонів № 672 від 12.02.2022 о 13 год. 20 хв. з під`їзної колії АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був забраний вагон №96394812.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів № 577 від 23.02.2022 о 08 год. 00 хв. на під`їзну колію АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був поданий вагон №60512753.

Відповідно до пам`ятки про забирання вагонів № 982 від 27.03.2022 о 00 год. 10 хв. з під`їзної колії АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був забраний вагон №60512753.

За час затримки вагону № 96394812 з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомістю форми ГУ-46 № 12029058 у сумі 1 899,96 грн.

За час затримки вагону № 60512753 з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомостями форми ГУ-46 № 10039131, 16039149, 20039163, 25039173, 27030230, 30039006 у сумі 82 314,00 грн.

За відомостями форми ГУ-46 № 27030230, 30039006 плату за користування вагоном № 60512753 у розмірі 13 914,00 відповідач сплатив.

Таким чином, плата за користування вагонами становить 70 299,96 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що затримка вагонів №№60512753, 96394812 сталася з причин залежних від залізниці, а саме: порушення позивачем вимог ст. 31, 52 Статуту залізниць України та п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць в частині зобов`язання подавати під завантаження справні вагони та які залізниці були повернуті відповідно до п.10 №ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495.

Також відповідач зазначив, що 24.02.2022 з початком агресії Російської Федерації AT «Укрзалізниця» була введена конвенційна заборона на відправлення вантажів в напрямок станцій Берегова та Чорноморська, та як вбачається з довідок про відвантаження залізорудної сировини у січні та лютому 2022 основна відправка продукції Відповідача йшла в напрямок станцій Берегова та Чорноморська, на який введено заборону на відправлення.

Крім того, AT «ПІВДГЗК» листами №52-40/192 від 18.03.2022, 52-40/190 від 17.03.2022 повідомляв керівництво AT «Українська залізниця» про факт виникнення непереборної сили.

Відповідач вважає, що затримка вагону №60512753 відбулася не з вини AT «ПІВДГЗК», а у зв`язку з тим, що існували обставини непереборної сили, про що Позивач був обізнаний.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами, ст.617 ЦК України обставини непереборної сили є підставою для звільнення Відповідача від стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

ВІДПОВІДЬ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що згідно п. 2.2.2.3 договору про надання послуг, замовник міг відмовитися від приймання порожніх вагонів перевізника у випадку, якщо виключається можливість використання вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності. Непридатність вагонів у комерційному або технічному відношенні оформлюється одним із повідомлень форми ВУ-23м або актами форми ГУ-23, оформленими згідно Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

Повідомлення ф. ВУ-23м про технічну несправність працівниками вагонного господарства не складалися ні до, ні після виставлення спірного вагону № 605512753 з під`їзної колії, про що свідчить відсутність відповідного запису в Книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування ф. ВУ-14 та в інформаційній довідці з порталу УЗ про дислокацію та стан вагонів.

Також відсутні повідомлення з боку відповідача щодо непридатності вагону № 96394812 відповідальному працівнику станції Кривий Ріг, про що свідчить відсутність підпису працівника станції в складеному відповідачем в односторонньому порядку акті загальної форми від 11.02.2022.

Позивач також зазначив, що лист АТ "ПівдГЗК" № 210 про відмову навантаження вагону датовано 12.02.2022, у той час як вагон № 96394812 прибув на станцію Допоміжна 11.02.2022 о 17:00.

Щодо посилання відповідача на введений на території України 24.02.2022 воєнний стан, позивач зазначив, що даний факт не є підставою для звільнення від відповідальності. Відповідачем, на думку позивача не доведено, яким чином саме ця обставина вплинула на неможливість вчасного повернення спірних вагонів з під`їзної колії.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для стягнення плати за користування вагоном у заявленому розмірі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Аналізуючи відносини сторін, суд зазначає, що вони виникли із договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії, та регламентовані главою 64 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України, спеціальними нормативними актами у сфері залізничних перевезень.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 05.12.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, відповідач) укладено договір "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до стації Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" №ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 (далі договір), відповідно до пункту 1 якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Кривий Ріг через спарену стрілку № 2/4 в парній горловині станції і яка обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є сигнальний знак "Межа під`їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу "Ч" станції Допоміжна власника колії на відстані 4 779 м від стрілки примикання.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 238 340 погонних метрів (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

У пункті 5 договору сторони узгодили, що передача (здача) вагонів на під`їзну колію здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу - 1,5 год.;

- передача розбірних поїздів, маршрутів завантажених аглорудою та вапняком - за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на під`їзду колію передається по телефону прийомоздавальником ватажу та багажу станції Кривий Ріг прийомоздавальнику вантажу та багажу власника колії, не пізніше ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Відповідно до пункту 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії. Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

За умовами пункту 7 договору кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить не більше 57 вагонів (228 вісей), для вагонів-обкотишовозів - не більше 60 вагонів (240 вісей).

Про готовність вагонів до забирання маневровий диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ власника колії повідомляє по прямому телефонному зв`язку маневреного диспетчера станції Кривий Ріг, не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з подальшим письмовим підтвердженням за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.199 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (пункт 8 договору).

Відповідно до пункту 9 договору з під`їзної колії вагони повертаються:

- завантажені маршрути - цілими составами, які сформовані згідно з ПТЕ і планом формування поїздів;

- порожні вагони - у тій кількості, в якій були передані на під`їзду колію.

Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на одну із приймально-відправних колії № 1-11 станції Допоміжна. Приймально-здавальні операції у технічному та комерційному відношеннях здійснюються на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна.

Пунктом 10 договору передбачено, з під`їзної колії вагони здаються:

- навантажені маршрути через інтервал часу - 1,5 год.;

- інші вагони - за повідомленнями по мірі готовності у кількості, не менше 40 вісей.

Середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів по основних масових вантажах:

вивантаження:

ст. Концентрат (Агломераційний цех):

Аглоруда (колія № 12) - 94 ваг.

Аглоруда (колія № 13) - 94 ваг.

Вапняк (колія № 15) - 188 ваг.

Коксова дрібниця (колія № 14) - 111 ваг.

Вугілля АШ (колія № 14) - 111 ваг.

навантаження:

ст. Агломерат

Агломерат (колія № 19) - 352 ваг.

Концентрат залізорудний (РФЗ-1, колія № 11) - 120 ваг.

ст. Концентрат

Концентрат залізорудний (колія № 11) - 114 ваг.

Концентрат залізорудний (колія № 10) - 114 ваг.

Концентрат залізорудний (колія № 38) - 123 ваг.

Концентрат залізорудний (РЗФ-1 колія № 17) - 74 ваг.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Для під`їзної колії встановлюється загальний єдиний термін перебування усіх вагонів - 25,1 година (пункт 12 договору).

За умовами договору вагони подаються: ТОВ "Метінвест-СМЦ", ТОВ "Транспортно-виробнича компанія" (пункт 14.1. договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно з таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1);

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Власник колії відшкодовує залізниці витрати на утримання смуги відведення за 2019 рік в розмірі 21 253,93 грн. за рік без ПДВ. Списання здійснюється з особового рахунку власника колії. За наступний рік стягується одноразово у першій декаді січня. Про зміну розміру витрат на утримання смуги відведення залізниця письмово повідомляє власника колії із вказанням суми витрат, дати введення її в дію та проводить розрахунок. Збори і плата вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 16 договору передбачено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу IV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами. Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно з статтею 35 Статуту залізниць України.

У пункті 20 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 21.12.2019 до 20.12.2024 включно.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

В подальшому, 22.01.2020 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої пункт 14.1. доповнено підпунктом 14.1.3. - ТОВ "Метінвест-СМЦ", Філія ТОВ "Метінвест-СМЦ" в м. Кривий Ріг. Інші умови договору залишено без змін (а.с. 25).

Також, додатковими угодами № 2 від 10.09.2020 та № 4 від 19.05.2021 сторонами було погоджено внести зміни до пункту 15 абзацу 2 договору, який вирішено викласти у такій редакції:

"Власник колії відшкодовує залізниці витрати на утримання смуги відведення в розмірі земельного податку за 2021 рік 57 563,25 грн. за рік без ПДВ.

Списання здійснюється з особового рахунку власника колії. За наступний рік збір стягується одноразово у першій декаді січня.

Про зміну розміру витрат на утримання смуги відведення залізниця письмово повідомляє власника колії із зазначенням суми витрат, дати введення її у дію та проводить розрахунок.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Крім того, відповідно до повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00191000/2020-0001 від 30.06.2020 АТ "Українська залізниця" засвідчило прийняття від АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, на підставі чого 30.06.2020 між АТ "Українська залізниця" та АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був укладений договір приєднання про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір про надання послуг.

На виконання вказаного договору, залізницею прийнято вантаж - порожні власні вагони для перевезення на адресу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", серед яких, зокрема вагони № 96394812, 60512753.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 72 Статуту залізниць України час перебування вагонів (контейнерів) на залізничній під`їзній колії визначається за їх номерами.

Згідно зі статтею 73 Статуту залізниць України подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами.

Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 76 Статуту залізниць України визначено, що час знаходження вагонів на залізні під`їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

У відповідності до пункту 11 договору № ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 05.12.2019 час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Положеннями пункту 12 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії встановлено, що для під`їзної колії встановлюється загальний єдиний термін перебування усіх вагонів - 25,1 година.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів № 438 від 11.02.2022 о 17 год. 30 хв. на під`їзну колію АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був поданий вагон №96394812.

Відповідно до пам`ятки про забирання вагонів № 672 від 12.02.2022 о 13 год. 20 хв. з під`їзної колії АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був забраний вагон №96394812.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів № 577 від 23.02.2022 о 08 год. 00 хв. на під`їзну колію АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був поданий вагон №60512753.

Відповідно до пам`ятки про забирання вагонів № 982 від 27.03.2022 о 00 год. 10 хв. з під`їзної колії АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" був забраний вагон №60512753.

За час затримки вагону № 96394812 з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомістю форми ГУ-46 № 12029058 у сумі 1 899,96 грн.

За час затримки вагону № 60512753 з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомостями форми ГУ-46 № 10039131, 16039149, 20039163, 25039173, 27030230, 30039006 у сумі 82 314,00 грн.

При цьому, відомості плати за користування вагонами №№12029058, 16039149, 20039163 форми ГУ-46 АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" було підписано із запереченнями: "АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відмовляється від плати за користування вагонами, у зв`язку з прибуттям вагону власності ЦТЛ, який не придатний під навантаження".

Відомість плати за користування вагонами №25039173 форми ГУ-46 АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" було підписано із запереченнями: АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відмовляється від плати за користування вагонами, у зв`язку з тим, що затримка вагонів виникла з причин, що не залежать від вантажоотримувача воєнних дій.

За відомостями форми ГУ-46 № 27030230, 30039006 плату за користування вагоном № 60512753 у розмірі 13 914,00 відповідач сплатив.

Таким чином, плата за користування вагонами становить 70 299,96 грн.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем зазначеної суми плати за користування спірним вагоном.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (стаття 71 Статуту залізниць України).

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно з статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Слід відзначити, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17.

Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (стаття 46 Статуту залізниць України).

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов`язанні.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (пункт 12 Правил користування вагонами і контейнерами).

Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами і контейнерами).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порт, підприємства.

Дослідивши розрахунок плати за користування вагонами, здійснений позивачем та доданий до позовної заяви, суд прийшов до висновку, що він є таким, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованим та арифметично вірним.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За умовами пункту 2.7 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, для під`їзних колій, які обслуговуються власними локомотивами, порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під`їзної колії іншого підприємства свої склади або колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична під`їзна колія, без участі залізниці. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.

Статтею 73 Статуту залізниць України встановлено, що порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під`їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під`їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.

Відповідно до частин 1 статей 74 та 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні та в процесі розгляду справи відповідачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу непридатності вагонів №№ 96394812, 60512753 під навантаження, навіть не повідомлено суду в чому полягала така непридатність - в технічному чи в комерційному відношенні, а тому не спростовано вину саме відповідача та не доведено, що вагони №№ 96394812, 60512753 в період з 11.02.2022 17 год. 30 хв. до 12.02.2022 13год. 20хв, та з 23.02.2022 08год. 00 хв. до 25.03.2022 08 год. 00 хв. перебував на під`їзній колії відповідача з причин, які залежали від вантажовласника.

Так, відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

В той же час наведені у Відомостях плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 12029058, 16039149, 20039163, 25039173 заперечення, не дозволять суду надати оцінку об`єктивності існування обставин непридатності спірних вагонів для перевезення вантажу, як в технічному так і в комерційному відношенні, а тому не підтверджує вину саме позивача у простої вагонів, оскільки наслідок свідчить про обов`язок відповідача сплатити плату за користування даними вагонами.

Приймаючи рішення у даній справі, судом також враховано, що пунктом 15 договору передбачено, що власник колії сплачує Залізниці плату за подачу, забирання вагонів згідно з таблицею 1, таблицею 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1); за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами; за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Завданням залізниці є доставляти вагони на адресу вантажоодержувача.

У той же час, відповідно до пункту 2.2.3. договору про надання послуг замовник має право відмовитися від прийняття порожніх власних вагонів перевізника у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, та/або наданих без заявки замовника.

За вказаного вбачається, що відповідач мав право відмовитися від прийняття спірного вагону, однак спірний вагон було забрано на під`їзну колію відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що прийнятий до перевезення позивачем спірний вагон знаходився на станції призначення із перевищенням дозволеного терміну перебування з вини відповідача, тоді як відповідачем не спростовані доводи позивача та не надано доказів щодо наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення плати за користування вагонами в сумі 70 299,96 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо звільнення Відповідача від відповідальності за період з 24.02.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Сторони домовились, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів (п.6.2. договору про надання послуг).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або торгово-промисловою палатою країни, на території якої мали місце такі обставини (п.6.3. договору про надання послуг).

Так, листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, однак, відповідач в порушення п. 6.2. Договору, не додержуючись строків, звернувся до позивача лише 17.03.2022 (лист № 52-40/190) та 18.03.2022 (лист № 52-40/192).

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 7 119 грн. 96 коп. - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Криви Ріг; ідентифікаційний код 00191000) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 7 70 299,96 грн. - плати за користування вагонами та 2 481,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко