ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/10/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133)

до відповідачів: 1) Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт (вул. Лазурна, буд. 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., 67772) 2) Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (вул. Приморська, буд. 21, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., 67772)

про визнання незаконним рішення та визнання недійсним договору

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кравченко Ю.В.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним рішення відповідача-2 від 02.06.2017 № 357 та визнання недійсним договору від 08.06.2017 № 1367, укладеного між відповідачами.

Позиції учасників справи при первісному розгляді

У позовній заяві (а.с. 4-10, т. 1) підставою позову позивач визначив обставину відсутності у відповідача-2 повноважень розпоряджатись земельною ділянкою, кадастровий номер: :02:019:0157, розташованою за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., оскільки остання належить до державної форми власності, як і база відпочинку «Зорі Тирасполя» за цією ж адресою згідно з наказом позивача від 18.10.2004 № 2176, що підтверджено рішеннями судів у справі № 916/2773/15.

У відзиві (а.с. 78-84, т. 1) відповідач-1 проти позову позивача заперечив, мотивуючи таким. Право власності за державою на базу відпочинку «Зорі Тирасполя» було зареєстроване в реєстрі лише 11.05.2017 на підставі наказу позивача від 18.10.2004 № 2176, між тим переважне право відповідача-1 на викуп земельної ділянки виникло раніше, а саме з моменту укладення між відповідачами та реєстрації договору оренди від 29.12.2015. Право власності територіальної громади в особі відповідача-2 на земельну ділянку підтверджується відомостями з державних реєстрів за 29.05.2015, 04.06.2015 та рішеннями судів у справі № 5/17-4110-2011. Відповідач-1 не був учасником у справі № 916/2773/15, а отже встановлені в межах цієї справи обставини можуть бути ним спростовані у загальному порядку. У держави в особі позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а отже, застосовуючи чинне на час прийняття наказу від 18.10.2004 № 2176 законодавство України, у позивача автоматично не виникло право власності на земельну ділянку. Згідно з висновком експерта від 24.01.2018 № 280/17, складеним у справі № 916/759/16, база відпочинку «Зорі Тирасполя», як об`єкт нерухомого майна, є знищеною, а отже право власності держави в особі позивача на це майно станом на даний час є припиненим.

У відповіді на відзив (а.с. 146-149, т. 1) позивач зазначив, що факт належності бази відпочинку «Зорі Тирасполя» державі встановлений судами у справах № 916/2773/15 та № 495/4516/15-ц, при цьому в останній відповідач-1 приймав участь. Посиланням відповідача-1 на ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України є безпідставним, оскільки держава не набувала право власності на вказану базу відпочинку за цивільно-правовим договором, а наказ Фонду від 18.10.2004 № 2176 є чинним. Право власності на майно згідно з ст. 349 ЦК України припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідних змін до державного реєстру.

У запереченнях (а.с. 191-195, т. 1) відповідач-1 вказав, що наказ позивача від 18.10.2004 № 2176 не передбачає вчинення або утримання від певних дій, відповідач-2 у спірних правовідносинах правомірно розпорядився земельною ділянкою, а сам по собі наказ позивача від 18.10.2004 № 2176 не породжує у держави права власності на базу відпочинку «Зорі Тирасполя», оскільки таке право підлягало державній реєстрації. Тим більш, що станом на час розгляду справи такого об`єкту матеріального світу як база відпочинку «Зорі Тирасполя» не існує, а отже у позивача відсутнє порушене право.

У клопотанні (а.с. 198-201, т. 3) відповідач-1 повідомив суду, що позивач в особі регіонального відділення по Одеській області передав об`єкти нерухомого майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя» у вигляді конструкцій будівель до статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» на підставі акту від 18.09.2018 №01.

Позиції учасників справи при новому розгляді

У відзиві (а.с. 41-55, т. 7) відповідач-1 проти задоволення позову заперечив, мотивуючи таким. Позивач мав звертатись до суду з віндикаційним позовом, оскільки правовим наслідком визнання договору недійсним є повернення становища сторін такого договору у початковий стан, відповідно, у випадку задоволення позову судом, відповідач-1 має повернути земельну ділянку відповідачу-2, а отже спосіб захисту, обраний позивачем, є неефективним. Крім цього, це відновить дію договору оренди землі від 29.12.2015, а отже земельна ділянка буде в орендному користуванні відповідача-1. Верховним Судом спростована можливість прийняття рішення суду у справі № 916/759/16 як доказу, який має преюдиціальне значення у цій справі, а тому право власності держави в особі позивача підлягає доказуванню на загальних підставах. В той же час, право власності держави на майно бази відпочинку «Зорі Тирасполя» взагалі не існує з підстав його знищення, що також впливає на можливість встановити розмір земельної ділянки, яка могла б перейти до держави в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Станом на даний час держава в особі позивача не є власником майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя» також з тих підстав, що вказане знищене майно було передане до статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя».

У заявах (а.с. 112-113, 147-148, т. 7, а.с. 29-30, т. 8) відповідач-2 проти задоволення позову заперечив, мотивуючи це відсутністю порушеного права позивача, та просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача-2.

У поясненнях (а.с. 122-128, т. 7) позивач підтримав заявлений позов та зазначив, що майно бази відпочинку «Зорі Тирасполя» є державною власністю, що встановлено рішенням суду у справі № 916/2773/15, а відповідно, враховуючи принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, держава є також власником земельної ділянки, на якій розміщена вказана база відпочинку.

У поясненнях (а.с. 54-55, т. 8) відповідач-1 пояснив суду, що державна реєстрація прав не є підставою для набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном, а отже не має жодного значення факт чи є в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності відповідача-1 на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:019:0157 чи такий запис відсутній.

У заяві (а.с. 103-104, т. 8) відповідач-1 просив суд провести судове засідання 05.10.2022 без участі представника відповідача-1 та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, позов позивача був задоволений. Постановою Верховного Суду від 06.10.2021 вказані рішення судів були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 23.11.2021 справу було прийнято до провадження; ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у цій справі на 16.12.2021 о 15:00.

У засіданні 16.12.2021 судом протокольною ухвалою було відкладено підготовче засідання на 13.01.2022 о 14:30, у засіданні 13.01.2022 судом протокольною ухвалою строк підготовчого провадження був продовжений, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.02.2022 о 14:00.

У судовому засіданні 03.02.2022 судом протокольною ухвалою було оголошено перерву до 17.02.2022 о 15:30, 17.02.2022 до 01.03.2022 о 10:30.

Розгляд справи у судовому засіданні 01.03.2022 не відбувся. Ухвалою суду від 24.03.2022 було призначено судове засідання на 28.04.2022 о 16:15.

У судовому засіданні 28.04.2022 судом протокольною ухвалою було оголошено перерву до 30.05.2022 о 14:00, 30.05.2022 до 04.07.2022 о 12:00, 04.07.2022 до 13.07.2022 о 14:00, 13.07.2022 до 20.07.2022 о 16:00, 20.07.2022 до 27.07.2022 о 15:00, 27.07.2022 до 22.08.2022 о 15:00, 22.08.2022 до 08.09.2022 о 16:15.

Розгляд справи у судовому засіданні 08.09.2022 не відбувся. Ухвалою суду від 13.09.2022 було призначено судове засідання на 05.10.2022 о 12:00.

У судовому засіданні 05.10.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Господарськими судами був вирішений спір у справі № 916/2773/15 за позовом Малого підприємства „Аліса до Фонду державного майна України про визнання за МП «Аліса» права власності за набувальною давністю на нерухоме майно бази відпочинку Зорі Тирасполя, яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 19, та складається з наступних будівель: їдальні літ. „А загальною площею 581.1 кв. м; адміністративної будівлі літ. „Б загальною площею 154.4 кв. м.; будівлі охорони літ. „В загальною площею 18.6 кв. м.; умивальник-душові літ. „ С загальною площею 51.7 кв. м: будівлі літ. „Ж загальною площею 91,4 кв. м; більярдної літ. „З загальною площею 47.2 кв. м; складу літ. „Л загальною площею 42.9 кв. м; будівлі літ. „О загальною площею 22.1 кв. м: туалету літ. „Н загальною площею 22,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.7499 га., а також про визнання за МП "АЛІСА" права власності за набувальною давністю на будівлі тимчасового характеру бази відпочинку «Зорі Тирасполя», яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. смт. Затока, вул. Лазурна, 19, база відпочинку «Зорі Тирасполя», а саме: будиночок вагон, будиночок вагон, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок 2-містний. Будиночок 2-містний, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-12ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-12ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, столова, підсобне приміщення, пральня, туалет, туалет, червоний куточок, умивальник, душові, склад-сарай, підвал, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.7399 га.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2015 у справі № 916/2773/15 (а.с.17-21, т.1), залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 та Вищого господарського суду України від 13.04.2016, у позові МП «Аліса» було відмовлено повністю.

Вказаним рішенням суду були встановлені такі обставини справи:

- рішенням Виконавчого комітету Затоківської селищної ради депутатів трудящих міста Білгород-Дністровського від 03.12.1979 Тираспольському монтажному управлінню Треста «Молделектромонтаж» було виділено земельну ділянку площею 6891 кв.м. строком до 01.10.1980 року, для використання під базу відпочинку;

- на вказаній земельній ділянці Тираспольським монтажним управлінням Треста "Молделектромонтаж» було збудовано базу відпочинку, що підтверджується актами прийому виконаних робіт (Форма № 2) за січень та травень 1981 року, відповідно до яких були виконані наступні роботи та побудовані наступні будівлі і споруди: водозбірник, вигрібна яма, улаштування холодильного водопостачання їдальні, будівельна частина їдальні, електроосвітлення їдальні, технологічне обладнання їдальні, система електропостачання їдальні, улаштування каналізації їдальні, електричне оснащення підсобних приміщень, протипожежні комунікації, дороги та майданчики, склад-сарай, підвал, житлові будиночки, внутрішні електромережі;

- актом державної приймальної комісії від 20 липня 1981 року вказана база відпочинку була прийнята в експлуатацію. Відповідно до даного акту, будівництво бази відпочинку здійснювалось власними силами ТМУ Треста «Молделектромонтаж» в період з травня 1979 року по лютий 1980 року, а збір та встановлення будиночків відбулось у 1981 році. В склад бази відпочинку увійшли наступні будівлі та споруди: їдальня, червоний куточок, підсобні приміщення, пральня, умивальник, вигрібна яма, водозбірник, душова;

- 25.07.1980, у зв`язку з введенням в експлуатацію в селі Затока бази відпочинку ТМУ Треста «Молделектромонтаж», начальник управління звернувся до голови селищної ради селища Затока з проханням надати дозвіл дати назву базі відпочинку "Зорі Тирасполя";

- в липні 1980 року базі відпочинку "Зорі Тирасполя" було видано паспорт, відповідно до якого база відпочинку фактично мала 120 місць та знаходилась на земельній ділянці площею 6 891кв.м.;

- листом від 20.12.1983 №39-8616 Монтажспецбуд РСР звернувся до Ради Міністрів УРСР з проханням закріпити земельну ділянку за трестом «Молделектромонтаж» з метою створення умов для відпочинку працюючих, де було зазначено, що база відпочинку "Зорі Тирасполя" була збудована та введена в експлуатацію. Листом від 21.02.1984 №22-439/ заступником голови Ради Міністрів України УРСР погоджено її тимчасову експлуатацію;

- 16.09.1986 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради депутатів трудящих було надано дозвіл на проведення робіт на базі відпочинку "Зорі Тирасполя", а саме на проведення поточного ремонту, благоустрій та озеленення території бази, а також на проведення реконструкцій естради, металічного туалету;

- згідно з свідоцтвом про державну перереєстрацію №2233 "А" від 28.02.1994р. Тираспольське монтажне управління Треста «Молделектромонтаж» було перереєстроване на Державне підприємство Тираспольське монтажне управління «Молделектромонтаж» за адресою: 278000, м. Тирасполь, вул. Монтажників, 2;

- 01.01.1998 між Затоківською селищною радою та Тираспольським електромонтажним управлінням (б/в "Зорі Тирасполя") був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 12770 кв.м., строком на 1 рік, для обслуговування закладу відпочинку б/в "Зорі Тирасполя", який зареєстровано в книзі записів договорів на право довгострокового користування землею 18.02.1998р. за №127;

- 28.12.1998 між Тираспольським електромонтажним управлінням (Орендодавець) та Малим підприємством "АЛІСА" (Орендар) був укладений договір про передачу в оренду б/в "Зорі Тирасполя" в смт. Затока №3;

- 28.04.2001 між Державним підприємством Тираспольське монтажне управління «Молделектромонтаж» (Орендодавець) та Малим підприємством "АЛІСА" (Орендар) був укладений договір оренди №4 про передачу в оренду бази відпочинку "Зорі Тирасполя" в сел. Затока;

- 28.12.2000 Затоківська селищна рада прийняла рішення №550, яким затвердила проект відведення земельної ділянки площею 0,7499га під розміщення б/в «Зорі Тирасполя» та надала МП "АЛІСА" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га, в тому числі: під розміщення бази відпочинку «Зорі Тирасполя» - 0.6914 га, під розміщення парковки автотранспорту - площею 0,0585 га. в Сонячному курортному районі с.м.т. Затока. Також вирішено укласти із МП "АЛІСА" договір оренди вказаної земельної ділянки. Рішенням №794 від 22.06.2001 року Затоківська селищна рада внесла зміни в п.2 Рішення №550 від 28.12.2000 року та виклала його в наступній редакції: "Надати МП "АЛІСА" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном 10 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га, в тому числі: під розміщення бази відпочинку «Зорі Тирасполя» - 0.6914 га, під розміщення парковки автотранспорту - площею 0.0585 га. в Сонячному курортному районі с.м.т. Затока";

- 22.08.2001 на підставі рішень Затоківської селищної ради №550 від 28.12.200р. та №794 від 22.06.2001 року, між Затоківською селищною радою та МП "АЛІСА" був укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений Старченко В.Ф, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3125;

- рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради №569 від 16.11.2007р. базі відпочинку "Зорі Тирасполя" була присвоєна юридична адреса: смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 19;

- згідно з протоколом №3 від 29.09.2011 Міністерство економіки МПР запропонувало МП "АЛІСА" використати першочергове право купівлі майна бази відпочинку "Зорі Тирасполя". Мале підприємство "АЛІСА" 03.10.2011 уклало з Міністерством економіки Придністровської Молдавської Республіки договір купівлі-продажу №11-03 майна за кордоном, яке знаходиться на балансі ДУП Монтажне управління "Молделектромонтаж", що розташоване за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна 19, база відпочинку "Зорі Тирасполя". Майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,7499га;

- відповідно до проведеної КП "Білгород-Дністровське БТІ" інвентаризації, майно бази відпочинку "Зорі Тирасполя" за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна 19, база відпочинку "Зорі Тирасполя", складається з наступного нерухомого майна, що підтверджується технічними паспортами, а саме: 1) їдальні літ. А, загальною площею 581.1 кв. м; 2) адміністративної будівлі літ. Б, загальною площею 154,4 кв. м.; 3) будівлі охорони літ. В, загальною площею 18.6 кв. м.; 4) умивальник-душові літ. Є, загальною площею 51.7 кв. м; 5) будівлі літ. Ж, загальною площею 91.4 кв. м; 6) більярдної літ. З, загальною площею 47,2 кв. м; 7) складу літ. Л, загальною площею 42,9 кв. м; 8) будівлі літ. О, загальною площею 22.1 кв. м; 9) туалету літ. Н, загальною площею 22.9 кв.м.;

- МП "АЛІСА" було відомо, що база відпочинку «Зорі Тирасполя», яка розташована за адресою; Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна. 19 є державною власністю України ще починаючи з 2007 року;

- згідно ст. 1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України" від 10.09.1991р. №1540 XII майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Згідно зі ст. 1 Угоди від 11.08.1994р. майно зазначеної бази відпочинку "Зорі Тирасполя" є державною власністю України. Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004р. №2176 віднесено майно бази відпочинку "Зорі Тирасполя" до державної власності України;

- матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що Міністерство економіки Придністровської Молдавської Республіки було власником об`єкта купівлі-продажу, а отже, воно не мало повноважень щодо розпорядження майном бази відпочинку «Зорі Тирасполя», яке розташоване за адресою; Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна. 19, зокрема, щодо його продажу іншій особі.

Отже, за загальним правилом вказані обставини справи, згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, не потребують доведення при розгляді цієї справи, у якій бере участь Фонд державного майна України. Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 75 ГПК України, ці обставини, встановлені стосовно Фонду державного майна України, можуть у загальному порядку бути спростовані відповідачами у даній справі, оскільки вони не брали участі у справі № 916/2773/15.

На виконання вказівки Верховного Суду у постанові від 06.10.2021 у даній справі щодо: «суди не зазначили про встановлення обставин щодо переліку такого майна в судових рішеннях у справі № 916/2773/15, які не були спростовані відповідачем-2 як особою, що не брала участі у зазначеній справі», суд вказав вище обставини щодо переліку майна в судових рішеннях у справі № 916/2773/15. Дані обставини не спростовані відповідачами належними і допустимими доказами при розгляді даної справи, при цьому з наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 1 Закону України Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України від 10.09.1991 №1540 XII та ст. 1 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994, об`єкт нерухомого майна (як майновий комплекс) база відпочинку «Зорі Тирасполя», розташований за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, Одеська обл., в силу Закону належав до державної власності України.

Належність вказаного майнового комплексу бази відпочинку «Зорі Тирасполя» до державної власності була затверджена висновками Фонду державного майна України у виданому останнім наказі від 18.10.2004 №2176 «Про правовий статус майна бази відпочинку «Зорі Тирасполю (смт Затока, Білгород-Дністровський район, Одеська область) (а.с. 86, т. 1), який був і є чинним станом на даний час.

Перелік майна, що входив до складу об`єкту нерухомого майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя», розташованого за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, Одеська обл., вказаний у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.4-8, т.8): їдальня, літ. А; адмін. будівля, літ. Б; будівля охорони, літ. В; туалет, літ. Г; будинок відпочинку, літ. Д; душова, літ. Є; будівля, літ. Ж; більярдна, літ. З; будівля бару, літ. К; склад, літ. Л, М; будинки відпочинку, 1, 3, 5, 7, 51, 52, 53, 54; будинки відпочинку, 55, 56, 57, 42, 43, 44, 45; будинки відпочинку, 46, 47, 48, 10, 11, 12, 13; будинки відпочинку, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23; будинки відпочинку, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 34; будинки відпочинку, 35, 36, 38, 39, 40, 61, 62; будинки відпочинку, 63, 64, 65, 67, 68, 69; навіси, 2, 4, 6, 8, 25, 32, 17, 27; навіси, 9, 16, 41, 37, 33, 58, 59; навіси, 9, 16, 41, 37, 33, 58, 59; навіси, 49, 41, 60, 66, а також у висновках експертів від 24.01.2018 № 280/17 (а.с. 109-115, т.1), від 16.05.2019 № 30/19 (а.с. 42-57, т.5).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

- 05.05.2017 було проведено державну реєстрацію права власності держави в особі позивача на базу відпочинку «Зорі Тирасполю», загальною площею 1677,9 кв.м., що розташована за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл. та присвоєно реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 208;

- 26.09.2018 було проведено державну реєстрацію права власності на цей об`єкт за ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя», при цьому форма власності цього майна в реєстрі значиться як державна, а підставою для державної реєстрації стали: акт приймання-передачі від 18.09.2018 №01, складений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя»; протокол загальних зборів засновників ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» від 17.09.2018 №2. Вказані відомості є актуальними і станом на час вирішення спору судом (а.с.107-109, т.8).

Натомість, згідно з вказаним актом приймання-передачі від 18.09.2018 №01 (а.с.202-203, т. 3) РВ ФДМ України по Одеській області було передано ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» у статутний капітал як державну частку у розмірі 51% об`єкти нерухомого майна у вигляді конструкцій будівель та споруд колишнього бази відпочинку «Зорі Тирасполя», без урахування прав на земельну ділянку. Тобто, РВ ФДМ України по Одеській області було передано ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» у статутний капітал за даним актом не будинки, будівлі і споруди, а їх конструкції, про що також при розгляді справи наголошував відповідач-1 та не заперечував позивач. При цьому у акті виокремлено, що дані конструкції передаються без урахування речового права на земельну ділянку.

Обставина передачі РВ ФДМ України по Одеській області ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» 18.09.2018 саме конструкцій, а не будинків, будівель і споруд підтверджується наданим відповідачем-1 висновком експерта від 24.01.2018 № 280/17 (а.с. 109-115, т.1), складеним у судовій справі № 916/759/16, згідно з яким:

- у результаті проведення обстеження 21.12.2017 земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., експертом було встановлено, що конструктивні елементи будівель та споруд, які розташовані в межах досліджуваної земельної ділянки, знаходяться у зруйнованому технічному стані. Визначити в повному обсязі конструктивні та об`ємно-планувальні показники (загальну площу, площу забудови, висоту, тощо), функціональне призначення об`єктів дослідження технічно не надається можливим. Виняток становить нежитлова будівля, яка розташована з лівої сторони від входу на обстежувану земельну ділянку (див. фото № 25, 26 на сторінці 10 висновку). Технічний стан вказаної будівлі характеризується як незадовільний. За технічними характеристиками обстежувана нежитлова будівля є найбільш наближеною до будівлі охорони літ. В бази відпочинку Зорі Тирасполю. Відповісти на поставлене питання, чи розташовані будь-які інші будівлі та споруди бази відпочину Зорі Тирасполю, які зазначені в наказі Фонду державного майна України № 2176 від 18.10.2004 та рішенні Господарського суду Одеської області від 17.12.2015 у справі № 916/2773/15, на земельній ділянці загальною площею 0,6914 га, кадастровий номер :02:019:0157, експерту не надається можливим. Експертом встановлено, що досліджувані конструктивні елементи будівель та споруд, які знаходяться у зруйнованому технічному стані, та нежитлова будівля, яка розташована з лівої сторони від входу на обстежувану земельну ділянку (див. фото № 25, 26 на сторінці 10 висновку), фактично розташовані в межах земельної ділянки, за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Лазурна, 19, кадастровий номер: :02:019:0157 (згідно технічного звіту щодо виконання топографо-геодезичних вишукувань земельної ділянки, за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Лазурна, 19, див. додаток № 1).

У вказаному висновку експертом проілюстровані фото № 1 24 (а.с. 112-113, т. 1) натурного обстеження фактичного стану конструктивних елементів будівель і споруд та їх зруйнованого технічного стану, з яких вбачається стан залишків цих будівель і споруд.

Далі, обставини, встановлені у висновку експерта від 24.01.2018 № 280/17, щодо подальшого знищення нерухомого майна у виді конструктивних елементів будинків, будівель і споруд, були підтверджені:

- висновком експерта від 16.05.2019 № 30/19 (а.с. 42-57, т. 5), згідно з яким: в результаті проведеного обстеження 26.04.2019 земельної ділянки, площею 0,6914 га, кадастровий номер: :02:019:0157, розташованої за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Лазурна, 19, майно бази відпочинку «Зорі Тирасполя», а саме: їдальня літ. А, площею 581,1 кв.м.; будівля охорони літ. В, площею 18,6 кв.м.; умивальник- душова літ. Є, площею 51,7 кв.м.; будівля літ. Ж, площею 91,4 кв.м.; більярдна літ. З, площею 47,2 кв.м.; склад літ. Л, площею 42,9 кв.м.; будівля літ. О, площею 22,1 кв.м.; туалет літ. Н, площею 22,9 кв.м., споруди тимчасового характеру: будиночок вагон, будиночок вагон, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок 2-містний, будиночок 2-містний, будиночок КСО-1 2ВЕР, будиночок КСО-1 2ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО- 1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 2 ВЕР, будиночок КСО-1 1 ВЕР, будиночок КСО-1 1 ВЕР, будиночок КСО-1 1 ВЕР, будиночок КСО-1 1 ВЕР, адміністративний будинок, площею 154,4 кв.м., не виявлено у зв`язку із знищенням. При цьому експертом вказано, що на досліджуваній земельній ділянці виявлена лише некапітальна споруда (без фундаментів з полегшеної конструкції), яка розташована з лівої сторони від входу на обстежувану земельну ділянку та не входить до переліку майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя»;

- довідкою інженера-проектувальника, будівельного експерта, інженера з інвентаризації нерухомого майна Самохіної М.І. від 16.11.2018 №15/624 (а.с. 217-218, т.3), в якій відповідачу-1 було повідомлено, що при виконанні замовлення щодо проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомості на земельній ділянці, за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., загальною площею 0,6914 га, встановлено, що у зв`язку із знищенням майна на зазначеній земельній ділянці, будівлі та споруди, що підлягають технічному обстеженню та інвентаризації, відсутні;

- довідкою ФОП Шиманської Г.А. від 16.11.2018 № 56 (а.с. 219, т.3), в якій відзначено, що на земельній ділянці, площею 0,6914 га, розташованої за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., кадастровий номер :02:019:0157, власником якої є ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт», станом на 16.11.2018, відсутні будівлі та споруди. Виконавцем довідки вказаний інженер з інвентаризації нерухомого майна, інженер технічного нагляду ІІ категорії (будівництво) Кедь А.А. (а.с. 220, т.3);

- актом обстеження території колишньої бази відпочинку, складеним комісією Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області згідно з розпорядженням Затоківського селищного голови від 09.11.2018 №106-од (а.с. 221-222, т.3), яким встановлено, що земельна ділянка колишньої бази відпочинку «Зорі Тирасполя» захаращена будівельним сміттям та деревиною, будь-які будівлі та споруди на вказаній земельній ділянці відсутні;

- листом Фонду державного майна України від 04.12.2018 №10-50-24898 щодо надання інформації ПП «ГК «Курорт Еліт», в якому повідомлено, зокрема, таке (а.с. 223-229, т.3): починаючи з травня 2016 року по листопад 2018 року невідомі особи тричі намагались знищити державне майно базу відпочинку «Зорі Тирасполя», остання спроба відбулась 02.11.2018; невідомі особи 02.11.2018 здійснили незаконне захоплення державного майна колишньої бази відпочинку «Зорі Тирасполя» (вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл.), встановили охоронний пункт, звели паркан та знищили в цілому наявне на території державне майно, чим нанесли шкоду державі; у провадженні Слідчого управління ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 31.05.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також згідно з листами Слідчого управління ГУНП в Одеській області від 03.01.2018 № 4/23 та Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 21.09.2018 № 42/20331 по кримінальному провадженню № 0004093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 та ст. 197 КК України триває досудове розслідування та проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії по встановленню осіб, причетних до знищення шляхом підпалу державного майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя»;

- фотографічними зображеннями території земельної ділянки по вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл. (230-232, т.3);

- постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 у справі № 916/759/16, згідно з якою судом були встановлені такі обставини за участі осіб, які беруть участь у даній справі (а.с.104, т. 7): висновком експерта №30/19 від 16.05.2019 підтверджений факт відсутності на земельній ділянці площею 0,6914 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 19 (кадастровий номер :02:019:0157), будівель та споруд бази відпочинку "Зорі Тирасполя", у тому числі й нежитлової будівлі, яка згідно зі складеним раніше висновком експерта №280/17 від 24.01.2018 розташовувалась з лівої сторони від входу на вказану земельну ділянку та за технічними характеристиками була визначена як найбільш наближена до будівлі охорони літ."В" бази відпочинку "Зорі Тирасполя", натомість на вказаній земельній ділянці була виявлена лише одна некапітальна споруда (без фундаментів з полегшеної конструкції), яка в силу вимог чинного законодавства не може вважатися об`єктом нерухомого майна та яка до того ж не входить до переліку майна вищенаведеної бази відпочинку.

Отже, вказані докази підтверджують обставину повного знищення конструктивних елементів будинків, будівель та споруд бази відпочинку "Зорі Тирасполя" за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., які розташовувались на земельній ділянці, площею 0,6914 га, кадастровий номер :02:019:0157, 02.11.2018 та які згідно з висновком судового експерта від 24.01.2018 № 280/17 станом на 21.12.2017 вже не існували у виді будинків, будівель та споруд, а лише у виді зруйнованих конструктивних елементів цих об`єктів нерухомого майна, що стало підставою для закриття судом провадження у справі №916/759/16.

Поряд з цим, 29.12.2015 між відповідачами був укладений договір № 2330 (а.с. 91-93, т. 1), згідно з яким відповідач-2 надав, а відповідач-1 прийняв в оренду строком на 49 років земельну ділянку, площею 0,6914 га, категорія земель: землі рекреаційного призначення, вид використання земельної ділянки: для розміщення бази відпочинку, кадастровий номер :02:019:0157, яка розташована за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл.

02.06.2017 відповідачем-2 було прийняте спірне рішення від 02.06.2017 №357 «Про продаж ПП Готельний комплекс Курорт Еліт земельної ділянки несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :02:019:0157) площею 0,6914 га за адресою: вул. Лазурна, 19, Сонячний район, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, що перебуває в постійному користуванні ПП Готельний комплекс Курорт Еліт для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення», яким:

- затвердив звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер :02:019:0157, для визначення її ринкової вартості для продажу у власність на безконкурентному ринку відповідачу-1 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: вул. Лазурна, 19, Сонячний район, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області;

- затвердив ціну продажу цієї земельної ділянки;

- затвердив проект договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки;

- вирішив продати відповідачу-1 дану земельну ділянку;

- зобов`язав відповідача-1 до 01.08.2017 укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, здійснити відповідні заходи щодо оформлення права на земельну ділянку відповідно до ст. 125, 126 ЗК України;

- зобов`язав секретаря відповідача-2 довести дане рішення до відома виконавців та зацікавлених осіб;

- контроль за виконанням даного рішення поклав на постійну комісію з питань відносин, будівництва та екологічної безпеки.

Щодо зазначення у спірному рішенні відповідача-2 обставини про право постійного користування відповідача-1 земельною ділянкою позивач та відповідач-1 пояснили, що в цій частині відповідачем-2 була допущена описка.

08.06.2017 між відповідачами був укладений спірний договір № 1367, згідно з яким відповідач-2 на підставі спірного рішення продав, а відповідач-1 купив земельну ділянку, розміщену на землях, що знаходяться у виданні відповідача-2, загальною площею 0,6914 га, забудованих земель, розміщену за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер :02:019:0157.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-18, т.8):

- 04.06.2015 за територіальною громадою в особі відповідача-2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0157, площею 0,6914 га, за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245 (право власності припинено 02.11.2018);

- 08.06.2017 право власності на цю земельну ділянку було зареєстровано за відповідачем-1 на підставі спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2017 № 1367 (право власності скасовано 02.11.2018);

- 26.09.2018 право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано за позивачем на підставі рішення судів у справі № 916/759/16 (право власності скасовано 31.10.2018);

- 02.11.2018 право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано за позивачем на підставі рішення судів у справі № 916/759/16 (право власності припинено 23.10.2019).

Станом на час вирішення спору, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно взагалі відсутні відомості про зареєстровані право власності, інше речове право, іпотеку, обтяжень щодо земельної ділянки, загальною площею 0,6914 га, за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер :02:019:0157, за будь-якою особою та містяться дані, що земельна ділянка перебуває в процесі поділу (а.с.19-20, т.8; а.с.105-106, т.8).

При цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо передачі державою в комунальну власність відповідача-2 або у приватну власність відповідача-1 об`єкта нерухомого майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя», розташованого за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, або після знищення (часткового знищення) цього об`єкта конструкцій будинків, будівель та споруд цього об`єкта. Також, в матеріалах справи відсутні докази прийняття державою в особі позивача чи іншого компетентного органу рішення про передачу в комунальну власність відповідача-2 земельної ділянки за цією адресою, якій присвоєний кадастровий номер :02:019:0157.

Також, при розгляді цього спору учасники справи посилались на вирішення судами спорів у таких справах, рішення судів у яких були з`ясовані судом в межах цієї справи:

- справа № 910/8756/19 за позовом Приватного підприємства «Готельний комплекс «Курорт Еліт» до Фонду державного майна України та Комунального підприємства "Реєстрація майна та бізнесу" за участю третьої особи - держаного реєстратора Одеської філії Комунального підприємства "Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіна Андрія Костянтиновича. Рішенням суду у даній справі визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Одеської філії Комунального підприємства "Реєстрація майна та бізнесу" Макаркіна Андрія Костянтиновича від 02.11.2018 року, індексний номер 43839458, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис №28724500 про реєстрацію права власності за Фондом державного майна України на земельну ділянку кадастровий номер :02:019:0157, площею 0,6914, розташовану за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 19, а також поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис №20819718 про право власності Приватного підприємства «Готельний комплекс «Курорт Еліт» на цю земельну ділянку. При цьому у постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у даній справі суд зазначив, що твердження апелянта про те, що поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису № 20819718 про право власності ПП ГК Курорт Еліт на земельну ділянку, кадастровий номер :02:019:0157, порушує майнові права держави України, колегія суддів визнає безпідставним, враховуючи те, що, на час розгляду справи, власником вказаної земельної ділянки є ПП ГК Курорт Еліт, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 08.06.2017, укладеним між Затоківською селищної радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ПП "ГК Курорт Еліт;

- справа №5/17-4110-2011 за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до Малого підприємства «Аліса». Рішенням суду у даній справі зобов`язано Мале підприємство „Аліса звільнити земельну ділянку, передану відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2011 терміном на десять років, загальною площею 0,7499 га, що розташована в Сонячному районі смт. Затока, м Білгород-Дністровський Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Старченко В.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 3125 та зареєстрованого в міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 284 від 31.08.2001, а також зобов`язано Мале підприємство „Аліса повернути за актом приймання передачі вказану земельну ділянку;

- справа № 815/4313/17 за позовом ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» до державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорної Крістіни Юріївни, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа Фонд державного майна України, за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11 травня 2017 року, індексний номер 35115434, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис за № 20328673 про реєстрацію права власності за державою в особі Фонду на базу відпочинку «Зорі Тирасполю», загальною площею 1677,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Лазурна, 19. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 провадження у даній справі було закрито;

- справа № 910/5754/18 за позовом Приватного підприємства Готельний Комплекс Курорт Еліт до Фонду державного майна України про визнання відсутнім, у зв`язку із знищенням майна, у Держави в особі Фонду державного майна України права власності на базу відпочинку Зорі Тирасполя, загальною площею 1677,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул. Лазурна, 19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:208); припинення, у зв`язку із знищенням майна, право власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Державною в особі Фонду державного майна України на базу відпочинку Зорі Тирасполя загальною площею 1677,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул. Лазурна, 19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:208); скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №20328673 про реєстрацію за Державою в особі Фонду державного майна України права власності на базу відпочинку Зорі Тирасполя загальною площею 1677,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул. Лазурна, 19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:208). Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.07.2018 провадження у даній справі було зупинене.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Статтею 1 постанови Верховної Ради УРСР від 06.06.1991 № 1165-ХІІ «Про перехід у юрисдикцію Української РСР державних підприємств і організацій союзного підпорядкування, розташованих на території республіки» установлено, що державні підприємства і організації союзного підпорядкування, розташовані на території республіки, переходять у юрисдикцію Української РСР. Кабінету Міністрів Української РСР затвердити Положення про порядок переходу в юрисдикцію Української РСР підприємств і організацій союзного підпорядкування, розташованих на території республіки.

Відповідно до п.п. 2, 7, 9 Положення про порядок переходу в юрисдикцію Української РСР державних підприємств і організацій союзного підпорядкування, розташованих на території республіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 03.07.1991 № 66, організація роботи та оформлення переходу в юрисдикцію Української РСР державних підприємств і організацій здійснюються Фондом державного майна Української РСР. Фонд державного майна Української РСР разом з Міністерством економіки УРСР, іншими відповідними міністерствами і державними комітетами УРСР вирішує питання про функціональне управління підприємствами і організаціями, що перейшли в юрисдикцію Української РСР. Питання розпорядження майном державних підприємств і організацій, що перейшли в юрисдикцію республіки, вирішуються за погодженням з Фондом державного майна Української РСР.

Статтею 1 Закону України Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України від 10.09.1991 № 1540-XII встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Відповідно до ст. 1, 4 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994 сторони взаємно визнають таким, що існує відповідно до їх національного законодавства, перехід у їх власність державного майна, у тому числі фінансових ресурсів підприємств, установ, організацій, структурних одиниць та підрозділів колишнього союзного підпорядкування, розташованих на територіях Сторін. Сторони взаємно визнають, що об`єкти соціальної сфери, які знаходяться на їх території (або відповідні долі участі в цих об`єктах): санаторії, санаторії-профілакторії, будинки та бази відпочинку, пансіонати, готелі і кемпінги, туристичні бази, дитячі оздоровчі заклади, будівництво яких здійснювалось за рахунок коштів підприємств колишнього союзного підпорядкування, розташованих на території іншої Сторони, є власністю цієї Сторони.

Згідно з ст. 31, 33 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII, в редакції станом на 10.09.1991, до державної власності в Українській РСР належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Управління державним майном від імені народу (населення адміністративно-територіальної одиниці) здійснює відповідно Верховна Рада Української РСР і місцеві Ради народних депутатів Української РСР, а також уповноважені ними державні органи.

Відповідно до ст. 1, 14, 15 ЗК УРСР від 18.12.1990 №561-ХІІ, в редакції станом на 10.09.1991, відповідно до Декларації про державний суверенітет України земля є власністю її народу. До відання Української РСР в особі вищих органів державної влади і управління у галузі регулювання земельних відносин належить розпорядження землями в межах республіки. Державне управління у галузі використання і охорони земель здійснюють Верховна Рада Української РСР, Рада Міністрів Української РСР, місцеві Ради народних депутатів, а також спеціально уповноважені на те державні органи відповідно до законодавства Української РСР.

Згідно з п. 4 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 № 2558-ХІІ, в редакції станом на 18.10.2004, основними завданнями Фонду є: захист майнових прав України на її території та за кордоном; здійснення прав розпорядження майном державних підприємств у процесі їх приватизації, створення спільних підприємств; здійснення повноважень щодо організації та проведення приватизації майна підприємств, яке перебуває у загальнодержавній власності; здійснення повноважень орендодавця майна державних підприємств і організацій, їх структурних підрозділів; сприяння процесові демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» до основних завдань Фонду належать, зокрема: управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України; здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI, в редакції станом на час проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем-2 04.06.2015 та станом на час прийняття відповідачем-2 спірного рішення і укладення відповідачами спірного договору, у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності.

За змістом ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Відповідно до ст. 349 ЦК України, в редакції станом на час прийняття відповідачем-2 спірного рішення та укладення сторонами спірного договору, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Згідно з ст. 349 ЦК України в чинній редакції право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Згідно з ст.377 ЦК України, в редакції станом на 18-26.09.2018, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно з ч. 1, 6 ст.120 ЗК України, в редакції станом на 18-26.09.2018, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 181, 182 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000 споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За умовами ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Позиція суду

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача до відповідачів про визнання незаконним рішення відповідача-2 від 02.06.2017 № 357 про продаж відповідачу-1 земельної ділянки, а також про визнання недійсним укладеного між відповідачами на підставі цього рішення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2017 №1367.

Позовні вимоги позивача у цій справі мотивовані незаконністю спірних рішення та договору, на підставі яких відповідач-2 передав відповідачу-1 у власність земельну ділянку, яка є державною власністю, при цьому обставину перебування земельної ділянки у власності держави позивач обґрунтовує тим, що на цій ділянці розташований об`єкт нерухомого майна державної форми власності база відпочинку "Зорі Тирасполя".

Як встановлено судом, відповідно до вимог Закону України Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України від 10.09.1991 № 1540-XII, постанови Верховної Ради УРСР від 06.06.1991 № 1165-ХІІ «Про перехід у юрисдикцію Української РСР державних підприємств і організацій союзного підпорядкування, розташованих на території республіки», Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994 майно бази відпочинку «Зорі Тирасполя», розташованої за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, на момент прийняття відповідачем-2 спірного рішення та укладення між відповідачами спірного договору, перебувало у власності держави. Вказана обставина була встановлена відносно Фонду у рішеннях судів у справі №916/2773/15, затверджена висновками Фонду державного майна України, викладеними у наказі від 18.10.2004 №2176, який є чинним.

Суд відзначає, що встановлені судовими рішеннями у справі №916/2773/15 обставини відносно Фонду відповідачами в межах цієї справи не спростовані належними та допустимими доказами, а тому ці обставини, зокрема, що база відпочинку Зорі Тирасполя належала до майна союзного підпорядкування та в силу Закону є державною власністю України, у зазначеній справі мають преюдиційне значення та не потребують доказування.

За цих обставин, суд дійшов висновку, що з урахуванням загального принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою та в силу вищенаведених норм Законів України з моменту набуття державою Україна права власності на нерухоме майно бази відпочинку «Зорі Тирасполю» держава є одночасно власником земельної ділянки, на якій це майно розміщено. При цьому обставина щодо зайняття базою відпочинку площі земельної ділянки у розмірі 0,6914 га також встановлена рішеннями судів у справі №916/2773/15 та у висновках експертів, які досліджувались судом в межах цієї справи. На спростування цих обставин та на підтвердження зайняття нерухомим майном бази відпочинку «Зорі Тирасполя» іншої площі земельної ділянки сторонами належних та допустимих доказів не подано.

Отже, оскільки нерухоме майно бази відпочинку «Зорі Тирасполя», яке розташоване на земельній ділянці за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, на час прийняття Затоківською селищною радою оскаржуваного рішення від 02.06.2017 № 357 перебувало в державній власності, а в матеріалах справи відсутні докази передачі цієї земельної ділянки загальною площею 0,6914 га з державної до комунальної власності, суд дійшов висновку, що відповідач-2 не мав права розпоряджатись даною земельною ділянкою, відповідно таке рішення органу місцевого самоврядування суперечить закону та порушує права власника цієї земельної ділянки держави. При цьому суд зауважує, що фактичне знищення об`єктів нерухомого майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя» не свідчить про автоматичне вибуття із власності держави земельної ділянки, яка, як об`єкт цивільних прав, не перестала існувати.

Крім цього суд звертає увагу, що відповідно до спірного рішення земельна ділянка була передана відповідачу-1 на без конкурентному ринку для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, зокрема, щодо розташування на спірній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності відповідача-1 тощо.

Щодо порушеного права позивача з огляду на передачу РВ ФДМУ по Одеській області у статутний капітал ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» як державної частки у розмірі 51% конструкцій будівель та споруд колишньої бази відпочинку «Зорі Тирасполя», суд зазначає про таке.

Так, відповідно до акту приймання-передачі від 18.09.2018 № 01 РВ ФДМ України по Одеській області було передано ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» у статутний капітал як державну частку у розмірі 51% об`єкти нерухомого майна у вигляді конструкцій будівель та споруд колишнього бази відпочинку «Зорі Тирасполя». Тобто, судом встановлено, що за цим актом РВ ФДМ України по Одеській області було передано не будівлі та споруди, які згідно з вищенаведеними нормами законодавства України мають утворювати наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, предметів тощо, а конструкції будівель та споруд бази відпочинку, які представляють з себе, наприклад, окремі елементи фундаменту, стін, перегородок, перекриття тощо. Ці обставини також підтверджені і висновками експертів, які досліджені судом в межах цієї справи та з яких вбачається, що на момент складення вищевказаного акту від 18.09.2018 конструктивні елементи будівель та споруд, які були розташовані в межах спірної земельної ділянки, знаходились у зруйнованому технічному стані, у зв`язку з чим експерт не зміг вже станом на 21.12.2017 визначити в повному обсязі конструктивні та об`ємно-планувальні показники (загальну площу, площу забудови, висоту, тощо), функціональне призначення об`єктів дослідження. Таким чином суд вважає, що позивачем до статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» за актом від 18.09.2018 №01 були передані не будівлі та споруди, а їх конструкції (залишки після руйнації), про що чітко зазначено у самому акті та вказувалось відповідачем-1 і не заперечувалось позивачем під час розгляду справи. Вказане за позицією суду свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, а отже і про відсутність доказів вибуття із власності держави та набуття ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» права власності на спірну земельну ділянку. Вказане також підтверджується тим, що за вищевказаним актом РВ ФДМ України по Одеській області передав до статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» конструкції будівель та споруд бази відпочинку без урахування прав на земельну ділянку, між цим, згідно даних Реєстру, база відпочинку «Зорі Тирасполя» відноситься до державної форми власності і станом на цей час.

Окремо, суд зауважує, що первинними доказами, за оцінкою яких суд може встановити обставини на яке саме майно та яке саме право набуто певною особою, є відповідні правовстановлюючі документи (рішення власника, правочин тощо), а виникнення у однієї особи та, відповідно, припинення у іншої речового права на нерухоме майно пов`язане чинним Законом безпосередньо з фактом реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Між тим, як встановлено судом, за актом ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» передані конструкції будівель і споруд колишньої бази відпочинку «Зорі Тирасполя», а згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку після 01.01.2013 за ТОВ «База відпочинку «Зорі Тирасполя» відсутній.

За вищевикладених обставин та враховуючи, що спірна земельна ділянка не вибувала з власності держави ані на час прийняття відповідачем-2 спірного рішення та укладення відповідачами спірного договору, ані на час звернення позивача до суду із позовом, ані на час вирішення спору судом, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачами не спростована обставина порушеного права держави в особі позивача внаслідок прийняття відповідачем-2 спірного рішення та укладення відповідачами спірного договору про купівлю-продаж земельної ділянки відповідачу-2, а тому вищевказані рішення та договір суперечать актам цивільного законодавства та одночасно порушують права й інтереси держави в особі позивача, що є підставою для задоволення даного позову позивача.

При цьому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суд виходить з такого.

У частині 2 статті 16 ЦК визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В цей же час, положеннями ст. 152 ЗК України закріплено право власника земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, зокрема, такий захист прав може здійснюватись шляхом визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Так, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України) і цей спосіб захисту може бути реалізовано шляхом подання негаторного позову, що є позовом власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У розумінні приписів статті 391 ЦК України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17).

При цьому визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Між цим, відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов) (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Як було встановлено судом, станом на час вирішення спору в Реєстрі відсутності відомості щодо проведення державної реєстрації прав відповідача-1 на спірну земельну ділянку, а отже суд вважає, що виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння, у спірних правовідносинах обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом заявлення вимог про усунення порушень його прав на землю цілком відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України. Крім цього, суд, при визначенні ефективності судового захисту, керується встановленими за наявними у справі доказами обставинами та відсутності підстав передбачати виникнення в подальшому додаткових обставин, які можуть вплинути на ефективність судового захисту або презюмувати недобросовісну поведінку учасників спірних правовідносин.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фонду державного майна України до Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт та Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення та визнання недійсним договору слід задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах: що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 3200,00 грн слід покласти на відповідачів в повному обсязі пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з них.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області від 02.06.2017 № 357 «Про продаж ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» земельної ділянки несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :02:019:0157) площею 0,6914 га за адресою: вул. Лазурна, 19, Сонячний район, смт Затока м. Білгород Дністровський Одеської області, що перебуває в постійному користуванні ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення».

3. Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 08.06.2017 № 1367, укладений між Затоківською селищною радою Білгород Дністровської міської ради Одеської області та Приватним підприємством «Готельний комплекс «Курорт Еліт».

4. Стягнути з Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області (вул. Приморська, 21, смт Затока, м. Білгород Дністровський, Одеська обл., 67772, ) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133, ) судовий збір за подання позову в сумі 2400 /дві тисячі чотириста/грн 00 коп.

5. Стягнути з Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт (вул. Лазурна, буд. 19, смт Затока, м. Білгород Дністровський, Одеська обл., 67772, ) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133, ) судовий збір за подання позову в сумі 800 /вісімсот/грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2022 р.

Суддя Д.О. Бездоля