ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Справа № 924/488/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Маціщук А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача 1 - не з`явився;

відповідача 2 - Сапьолкіна Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Плужненської сільської ради на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 (суддя Субботіна Л.О.)

за позовом Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області

до ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест"

про визнання недійсним рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" №1 від 02.05.2019; визнання недійсними актів приймання - передачі від 02.05.2019

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області с. Плужне Шепетівського району Хмельницької області до 1. ОСОБА_1 м. Хмельницький, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест", с. Білеве, Ізяславського району, Хмельницької області про визнання недійсним рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" №1 від 02.05.2019; визнання недійсними актів приймання - передачі від 02.05.2019.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 25.07.2022 у справі №924/488/22 Плужненська сільська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій, з підстав висвітлених в ній, просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 та відкрити апеляційне провадження у справі. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 скасувати і направити дану справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Дану апеляційну скаргу розглянути у відсутність Плужненської сільської ради.

Апелянт зазначає, що позов Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" пов`язаний із тим, що при створенні ОСОБА_1 юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест", ОСОБА_1 прийнято рішення про формування корпоративних прав у вигляді частки у статутному капіталі товариства за рахунок земельних ділянок, які були обмежені в обігу у зв`язку із накладенням на них арешту.

Спірні рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" №1 від 02.05.2019 року та акти приймання - передачі від 02.05.2019 року стосуються набуття корпоративних прав ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 не мала права здійснювати набуття корпоративних прав за рахунок спірних земельних ділянок, вказане свідчить про те, що спір, пов`язаний із створенням юридичної особи, який суперечить вимогам закону та формуванням корпоративних прав за рахунок земельних ділянок, які були обмежені в обігу у зв`язку із накладенням на них арешту, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №924/488/22/4563/22 від 17.08.2022 витребувано матеріали справи №924/488/22 з Господарського суду Хмельницької області. 22.08.2021 матеріали справи №924/488/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду №01-05/524 від 15.09.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі Грязнова В.В. та судді члена колегії - Філіпової Т.Л., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/488/22.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/488/22 у складі: суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 поновлено Плужненській сільській раді строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Плужненської сільської ради на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.10.2022 об 15:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Запропоновано відповідачам у строк до 07.10.2022 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Також роз`яснено сторонам по справі право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копія ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 була направлена сторонам на їх електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с.185).

05.10.2022 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив, в якому, з підстав, висвітлених в ньому, просить апеляційну скаргу Плужненської сільської ради на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 - без змін.

Відповідач-1 процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

11.10.2022 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду до початку судового засідання від представника відповідача-1 адвоката Савченко О.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача-1 та її представника.

В судове засідання 11.10.2022 з`явилась представник відповідача-2 адвокат Сапьолкіна Н.В. (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), яка заперечила доводи, викладені в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві та надала усні пояснення.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Згідно з ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

20.07.2022 Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" про визнання недійсним рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" №1 від 02.05.2019; визнання недійсними актів приймання - передачі від 02.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.05.2019 ОСОБА_1 прийнято рішення №1 про створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест". Статутний капітал товариства формувався за рахунок нерухомого майна у вигляді земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. На підставі даного рішення 02.05.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ "Поділля Вест" складено 15 актів приймання - передачі земельних ділянок.

Позивач зазначає, що вищевказані земельні ділянки утворилися в результаті вчинення ОСОБА_1 дії з об`єднання ряду земельних ділянок із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, придбаних попередньо у громадян, та які, як встановлено рішеннями судів, що набрали законної сили, вибули із власності держави з порушенням закону, у зв`язку із чим підлягають витребуванню у ОСОБА_1 на користь власника - держави в особі територіальної громади Плужненської сільської ради. При цьому, як на підставу для звернення із даним позовом до Господарського суду Хмельницької області позивач вказує на п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В обгрунтування такої відмови місцевий господарський суд зазначив, що спір у даній справі є спором, пов`язаним із захистом права власності.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, визначив відповідачами ТОВ "Поділля Вест" та фізичну особу ОСОБА_1 .

За умовами п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Натомість, Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає обмежень щодо розгляду спорів з таким предметом залежно від суб`єктного складу учасників процесу.

Посилання Плужненської сільської ради на приписи п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України суд першої інстанції повважав безпідставними, оскільки ні позовна заява, ні долучені до неї матеріали не містять будь-яких обґрунтувань та доказів на підтвердження порушення корпоративних прав Плужненської сільської ради, а тому дійшов висновку, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 та мотивами суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку винесеній ухвалі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди враховують суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі №243/2684/20.

Апелянт вважає, що спірні рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Вест" №1 від 02.05.2019 року та акти приймання - передачі від 02.05.2019 року стосуються набуття корпоративних прав ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 не мала права здійснювати набуття корпоративних прав за рахунок спірних земельних ділянок, вказане свідчить про те, що спір, пов`язаний із створенням юридичної особи, яке суперечить вимогам закону та формуванням корпоративних прав за рахунок земельних ділянок, які були обмежені в обігу у зв`язку із накладенням на них арешту, а тому підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що ч.ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи суб`єкта господарювання, зокрема, товариства з обмеженою відповідальністю. Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, якими наділяється власник корпоративних прав, надає останньому можливість впливати на діяльність господарської організації.

З огляду на викладене, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання Плужненської сільської ради на приписи п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України є безпідставними, оскільки ні позовна заява, ні долучені до неї матеріали не містять будь-яких обґрунтувань та доказів на підтвердження порушення корпоративних прав Плужненської сільської ради.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №910/7781/19, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, не мають господарського характеру, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, виходячи з аналізу спірних правовідносин, надаючи правову оцінку позову, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Плужненської сільської ради на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022 у справі №924/488/22 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

3. Справу №924/488/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "14" жовтня 2022 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.