ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
04 жовтня 2022 року Справа № 903/845/21
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився
відповідача: Костюченко С.А. (адвокат)
розглянувши заяву ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" про ухвалення додаткового рішення при розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 (повний текст складено 30 травня 2022 року, суддя Вороняк А.С.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"
про стягнення 7728864,64 грн,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"
про стягнення 6301542,32 грн
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2022 року у справі №903/845/21 залишено без задоволення апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21. Рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 в оскаржуваній частині залишено без змін.
26 вересня 2022 року від ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" надійшли докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2022 року у справі №903/845/21 призначено судове засідання для ухвалення додатково рішення у справі №903/845/21 на 04 жовтня 2022 року об 11:30 год. Запропоновано ТОВ "Агро Фонд" подати до суду апеляційної інстанції свої заперечення щодо заяви ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
03 жовтня 2022 року від ТОВ "Агро Фонд" надійшло клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказана заява мотивована тим, що згідно долученого до заяви Акту приймання-передачі від 21 вересня 2022 року неможливо встановити скільки часу було затрачено адвокатом на виконання тої чи іншої послуги, або ж скільки затрачено часу в цілому, що перешкоджає для об`єктивного встановлення співмірності використаного адвокатом часу. Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено вичерпний перелік адвокатських послуг котрі можуть бути включені до Акта наданих послуг і на підставі яких можна стягнути витрати понесені стороною з приводу надання правової допомоги, проте жоден з пунктів Акта не містить конкретний перелік послуг, що був наданий ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" Адвокатським об`єднання "АЗОНС", більше того згідно Акту неможливо встановити ні обсяг фактично наданих адвокатських послуг і виконаних робіт ні об`єм наданих послуг. При цьому, заявник наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності, проте згідно акта їх встановити неможливо), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, ТОВ "Агро Фонд" просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу понесених ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" до розміру 2500 грн.
03 жовтня 2022 року від ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" надійшло клопотання, у якому заявник просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Крім того, до клопотання додані докази сплати правничої допомоги позивачем на користь адвокатського об`єднання.
В судовому засіданні 04 жовтня 2022 року було заслухано пояснення представника ТОВ "Агро Фонд", який повністю підтримав подане клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" про ухвалення додаткового рішення суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У відзиві ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" на апеляційну скаргу ТОВ "Агро Фонд" заявник зазначив про орієнтовний розмір його судових витрат при розгляді апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" складається із витрат на правову допомогу в розмірі орієнтовно 100000 грн.
За умовами пункту 1.1 укладеного між ТОВ "ТД "Сокар Україна" (клієнт) та Адвокатським бюро "АЗОНС" договору №15-02/22 про надання професійних правничих послуг клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає доручення клієнта про надання йому професійних правничих послуг в обсязі, порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього, які є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до пункту 4.1 договору за надання професійних правничих послуг клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір такої винагороди адвокатського об`єднання та порядок її сплати встановлюється додатком до цього договору, який є його невід`ємною частиною.
Додатковими угодами до договору №15-02/22 про надання професійних правничих послуг визначено найменування послуг, а саме повний юридичний супровід у апеляційній інстанції судового процесу у господарській справі №903/845/21 по розгляді апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" та апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна".
Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" правничої допомоги на виконання умов договору адвокатом Адвокатського об`єднання "АЗОНС" свідчать наявні в матеріалах справи копія ордеру на надання правової допомоги адвокатом Тележинським М.М. (серія АІ №1274270 від 05 вересня 2022 року).
Надані ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №912/1025/20.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Водночас, за приписами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Як зазначалось, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ятою, шостою статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі №904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18, від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19).
Заперечення проти покладення на ТОВ "Агро Фонд" понесених ТОВ "ТД "Сокар Україна" судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, викладені у поданому представником відповідача за первісним позовом клопотанні про зменшення таких витрат.
Проаналізувавши надані ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" Адвокатським об`єднанням "АЗОНС" послуги по супроводу апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" в сумі 100000 грн., суд дійшов висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) при підготовці відзиву на апеляційну скаргу та участі в судових засіданнях не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, адже вони поглинаються здійсненням адвокатом аналогічних по суті дій по розгляду апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна".
Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі №344/1962/19.
До такого висновку суд дійшов враховуючи, що апеляційні скарги обох сторін стосувалися лише первісного позову, аргументи обох сторін стосуються застосування умов договору до правовідносин, які виникли між сторонами, порушення строків поставки та оплати, застосування процедури притримання виконання зобов`язань (наявності чи відсутності права на притримання), можливості здійснити поставки у визначені договором строки чи поза їх межами. При цьому при підготовці власної апеляційної скарги та відзиву на скаргу відповідача позивачем застосовувалися одні і ті ж норми права та судова практика.
Керуючись статтями 124-127, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Заяву ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений "06" жовтня 2022 р.
Головуючий суддя Бучинська Г.Б.
Суддя Гудак А.В.
Суддя Петухов М.Г.