ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м.Дніпро Справа № 904/9402/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.,

секретар судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Тищенко Т.А., довіреність № 130/2022 від 31.03.2022 р., адвокат;

від відповідача: Супрун П.О., ордер серія АЕ №1145311 від 27.07.2022 р., адвокат;

від відповідача: Симонович А.П., паспорт серія НОМЕР_1 від 11.01.1997 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2022 (суддя Васильєв О.Ю., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 08.07.2022) у справі №904/9402/21

за позовом Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток, м. Дніпро

про стягнення 94 409, 53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство ДТЕК Дніпровські електромережі (далі - Позивач) звернулось з позовом до ТОВ ТОЦ Інсток (далі - Відповідач) про стягнення 94 409, 53 грн. заборгованості з електричної енергії, що виникла внаслідок невірного зазначення відповідачем розрахункового коефіцієнту спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №1083/8-654 від 19.11.2002, укладеним між сторонами, з урахуванням внесених змін до нього, за період жовтень - грудень 2018 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток на користь позивача - Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі 94 409, 53 грн. заборгованості та 2 270, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою посилання Відповідача на розірвання договору №1083/8-654 з 27.02.2018, та не навів жодної підстави, яка б це спростовувала. Відносини за вказаним договором в частині заборгованості/переплати були врегульовані між Відповідачем та Позивачем в порядку, передбаченому абз.2 п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, шляхом повернення переплати згідно заяви Відповідача на перерахування коштів за електричну енергію від 27.12.2018 (а.с.74). Тому, вказаний договір був розірваний і в цій частині заборгованість була відсутня. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Також, в обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на п.5.5.5. ПРРЕЕ та перелічив 26 пунктів обов`язків споживача, але не навів доказів порушення відповідачем жодного з них. Разом з цим, ні один із наведених судом обов`язків не зобов`язує відповідача (споживача) контролювати або впливати на розрахунки про обсяги спожитої облікованої електроенергії, які проводить постачальник на підставі отриманих постачальником показів засобів обліку, які використовуються в договірних стосунках.

При цьому суд залишив поза увагою той факт, що саме Позивач зобов`язаний нараховувати коефіцієнт при проведенні нарахувань на підставі показів лічильника і формуванні рахунку. Суд зробив висновок про, нібито, цей обов`язок Відповідача лише із пояснення представника Позивача, який зазначив, що споживач повинен був вказувати у цих актах коефіцієнт обліку 30, але в період з жовтня по грудень 2018 року не зробив цього, помилково вказавши коефіцієнт обліку 1, внаслідок чого ним, було сплачено за фактично спожитку електроенергію суму меншу, ніж потрібну.

Проте вказані висновки суду не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, які спростовують таке твердження. Так, згідно Кодексу комерційного обліку особою відповідальною за здійснення комерційного обліку, та/чи забезпечення визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку є Постачальник послуг комерційного обліку (далі - ППКО) (Оператор систем розподілу (далі - ОСР), яким є Позивач. На споживача не покладено жодних обов`язків зі здійснення комерційного обліку, нагляду чи контролю за здійсненням цього обліку з боку відповідальних осіб ППКО - ОСР та/чи забезпечення визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку.

Такий висновок беззаперечно доказують Акти про фіксацію показів приладів обліку від 24.10.2018, 24.11.2018, 24.12.2018, складені власною автоматизованою системою - AC 1111КО (v. 1.0.0) Позивача, за першим підписом його уповноваженої особи, що підтверджують зазначені на Актах фіксації показів приладів обліку дати та час з точністю до секунд у електронних підписах (а.с. 125-127).

Споживач, зі свого боку, у встановлений Договором спосіб акцептував та сплачував кошти за цими складеними АС ППКО первинними цифровими документами (звіти, акти, рахунки), оскільки не мав і не має обов`язків досліджувати чи якимось чином перевіряти ці комп`ютерні файли. Таким чином, споживач не вносив, не визначав, не надавав, не змінював, і не застосовував жодних коефіцієнтів обліку на будь-яких носіях інформації та/чи базах даних АС ППКО, актах, звітах тощо.

Відповідач виконав свої обов`язки по оплаті у вказаний позивачем період в повному обсязі у строк встановлений договором, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції від 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018. Таким чином, обов`язки споживача (відповідача) з оплати облікованої електричної енергії у розрахунковий період були належним чином виконані у встановлений додатком № 3 розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електроенергії, який становить один місяць, а саме з 24 числа попереднього календарного місяця по 23 число поточного календарного місяця.

Суд першої інстанції зробив висновок про наявність заборгованості відповідача у розмірі 94 409,53 грн. лише на підставі рахунку № 28, наданого Позивачем. Вказаний рахунок Позивач надіслав Відповідачу 25.11.2021, через 19 місяців з моменту виникнення, нібито, заборгованості. В рахунку відсутня дата його оформлення, відсутнє посилання на договір по якому у Відповідача є зобов`язання, він не містить обґрунтованого розрахунку сум, які за твердженням позивача, підлягають стягненню з відповідача, а містить виключно складові такої заборгованості. Крім того, цей рахунок не є ані вимогою, ані розрахунком суми заборгованості. В матеріалах справи відсутній «Розрахунок суми заборгованості», який відповідає вимогам ст. 175 ГПК України. За таких обставин суд першої інстанції визначив розмір заборгованості за відсутності розрахунку цієї суми.

Суд визнав, що необлікована електрична енергія, це обсяг електричної енергії, зокрема, врахований неправильно чим підтвердив правильність доводів відповідача. Проте, всупереч цьому висновку в іншій частині рішення суд зробив інший висновок, що заперечення відповідача стосовно того, що неоплачена ним електрична енергія відноситься до необлікованої, вартість якої повинна визначатися в спеціальному порядку, суд вважає хибними, оскільки такі твердження суперечать вищенаведеним приписам Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи, так як оплата за використану, але не оплачену споживачем (відповідачем) електроенергію, повинна здійснюватися в порядку оплати необлікованої електричної енергії, як це передбачено вимогами Правил роздрібного ринку електричної енергії. Разом з цим, при розгляді даної справи суду належало встановити не стільки наявність чи відсутність приладів, технічної документації, тощо, скільки, чи порушив позивач, створюючи заборгованість у застосований ним спосіб, процедуру встановлену для такого випадку договором та нормативно-правовими актами (ПРРЕЕ, Кодексом комерційного обліку), на чому наполягав у своїх твердженнях відповідач та надавав відповідні докази. Замість цього суд зазначив в рішенні лише те, що здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що ці докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж докази, надані відповідачем на їх спростування.

Отже, заборгованість, яку позивач створив у спосіб, який не передбачено сторонами у Договорі, не може бути стягнута з особи, яка не порушувала договірних стосунків і нормативно-правових актів. Позивач, визнавши, що допустив помилки повинен був діяти та визначити заборгованість в порядку, передбаченому розділом VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії «Порядок розгляду звернень, скарг, претензій та актів про порушення цих Правил».

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, однак у письмових поясненнях заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін, вказуючи на те, що Відповідач відмовляється від застосування в оплаті спожитої електроенергії коефіцієнту 30 лише у період з жовтня 2018 по червень 2020. До цього періоду і після його закінчення Відповідач оплачував за спожиту ним електроенергію з урахуванням розрахункового коефіцієнту трансформації 30.

Позивач долучив до позовної заяви для наочної демонстрації обсягу споживання електроенергії ТОВ «ТОЦ «Інсток» з січня 2018 по грудень 2020 графік, зі змісту якого, чітко і однозначно вбачається, що з жовтня 2018 по червень 2020 різко падає обсяг споживання електричної енергії адміністративною будівлею ТОВ «ТОЦ «Інсток».

Так, обсяг споживання електроенергії у період з січня 2018 по вересень 2018 знаходився у межах від 13 тис. до 19 тис кВт*год у розрахунковому періоді.

У розрахункових періодах з жовтня 2018 по червень 2020 обсяг споживання електроенергії знаходився у межах від 300 до 550 кВт*год у розрахунковому періоді.

У розрахункових періодах з червня по грудень 2020 обсяг споживання електричної енергії різко виріс і знаходився у межах від 10.5 тис. до 36.5 тис. кВт*год у розрахунковому періоді.

Зазначений графік наочно демонструє незастосування розрахункового коефіцієнту у розрахунках між Сторонами у періоді з жовтня 2018 по червень 2020 та наявність заборгованості Споживача за спожиту ним електричну енергію, яка не оплачена у повному обсязі.

Позивач вважає, що Відповідач, по відношенню до Позивача, діяв несправедливо і недобросовісно, зважаючи на нижчевикладене.

Працівники Позивача, зважаючи на кількість споживачів електроенергії, яких обслуговувало підприємство, могли одразу не помітити, що при розрахунках з Відповідачем, не застосований розрахунковий коефіцієнт 30.

Але ж Відповідач, знаючи, яку кількість електричної енергії він споживає щомісяця, не міг не помітити, що до оплати йому виставляються рахунки з кількістю спожитої електричної енергії у 30 разів менше, ніж він зазвичай споживає.

Позивач наголошує на тому, що неможливо не помітити, коли до оплати виставляється рахунок на суму 687.62 гри., замість суми 19 929.99 грн.

Відповідач протягом жовтня 2018 - червня 2020, поки працівники Позивача не виявили помилку у розрахунках, робив вигляд, що він не помічає різниці у сумі виставлених рахунків, не звертався до Позивача стосовно з`ясування причини різкого зменшення суми, виставленої до оплати за спожиту електричну енергію. Позивач зазначає, що Відповідач діяв недобросовісно та несправедливо по відношенню до Позивача, намагався незаконно збагатитися за рахунок Постачальника, сподіваючись, що АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» не помітить помилку щодо застосування неналежного розрахункового коефіцієнта, і ТОВ «ТОЦ «Інсток» зможе і надалі сплачувати за спожиту електричну енергію, менше, ніж передбачено умовами Договору, укладеного між Сторонами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Чус О.В., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 у справі № 904/9402/21; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 26.09.2022.

В судовому засіданні 26.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.07.2008 між сторонами було укладено додаткову угоду №1/640 до договору про постачання електричної енергії від 19.11.2002 №1083/8-654, відповідно до умов якої ВАТ ЕК Дніпрообленерго (правонаступник - АТ Дніпровські електромережі, постачальник) та ТОВ ТОЦ Інсток (споживач) виклали договір про постачання електричної енергії від 19.11.2002 №1083/8-654 в наступні редакції.

Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 72 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. (Розділ 1 договору).

У п.2.3.3. договору сторони погодили, що споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку Порядок розрахунків та Додатку Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до п.4.2.5. договору споживач не несе відповідальності перед постачальником відповідно до пунктів 4.2.1-4.2.4. цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини постачальника або внаслідок дії обставин непереборної сили.

Згідно п. 5.1. договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії за формою Додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам; споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами диференційованими періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про заявку величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди; у разі потреби постачальник може вимагати від споживача надання обґрунтування очікуваного обсягу споживання; у разі неподання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін обсяги очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюються постачальником на рінні фактичного споживання відповідних періодів поточного року; узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюються Додатками Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам і Обсяги споживання електричної потужності Споживачеві як договірні величини.

Відповідно до п. 5.2. договору договірні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються для споживача на години контролю максимального навантаження енергосистеми окремо для кожної площадки вимірювання з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт-год. і більше (за підсумком минулого року), виходячи із установленого енергосистемою завдай і IV-щодо граничного споживання електричної потужності і доводяться постачальником до відома споживача письмовим повідомленням не пізніше ніж за 10 днів до початку розрахункового періоду.

Згідно п.9.8. цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 14.01.2009.

Відповідно до п. 9.8.1. договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (а.с. 9-13).

Як вбачається з матеріалів справи (що не спростовано відповідачем) у додатку № 2 до цього Договору Акт розмежування балансової належності мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, якій підписаний сторонами 11.04.2011, вказано балансову належність електромереж і установок. Щит обліку на фасаді ТП 1943, кабельна лінія від ТП 1943 РП 0,4 кВ до будівлі по вул. Богдана Хмельницького, 4 знаходиться у зоні експлуатаційної відповідальності споживача (а.с.14).

У п.4 Додатку № 4 до цього Договору Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії визначено, що на об`єкті офісне приміщення знаходиться трансформатор струму 150/5 з розрахунковим коефіцієнтом 30 (а.с.15).

На однолінійній схемі електропостачання об`єкта Споживача, яка наведена у Додатку 10 Загальна схема електропостачання (підписаний сторонами 11.04.2011) до договору зображено трансформатор струму 150/5 (а.с.16).

Таким чином, сторони, зокрема Відповідач, був обізнаний про наявність на своєму об`єкті трансформатору струму 150/5 з розрахунковим коефіцієнтом 30, який повинен застосовуватися у розрахунках за електроенергію, спожиту електроустановками адміністративної будівлі, відповідно до п. 2.3.3. договору.

Однак, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором Відповідач, починаючи з жовтня по грудень 2018 року включно, в Актах про фіксацію приладів обліку від 24.10.2018, 24.11.2018, 24.12.2018 у графі Коефіцієнт обліку за об`єктом Адміністративна будівля проігнорував зазначення неправильного коефіцієнту 1 замість 30, що суперечить умовам додатку 4 до договору (а.с.18-20).

У зв`язку із зазначенням неправильного розрахункового коефіцієнту 1 замість коефіцієнту 30, передбаченого умовами договору, відбулося заниження обсягу електроенергії, фактично спожитої на об`єкті Споживача - Адміністративна будівля.

В подальшому Позивачем було прийнято вищевказані Акти про фіксацію приладів обліку на 24.10.2018, 24.11.2018, 24.12.2018 по ТВО ТОЦ Інсток до розрахунків та виставлено Відповідачу до оплати рахунки з неправильно визначеним обсягом спожитої електроенергії, а відповідно із заниженою вартістю. Лише 24.07.2020 при проведенні технічної перевірки об`єкта споживача було підтверджено наявність трансформаторів струму 150/5 (а.с.23). Таким чином була виявлена помилка у застосуванні розрахункового коефіцієнту при визначенні обсягу електроенергії, спожитої об`єктом споживача Адміністративна будівля.

Враховуючи вищезазначене, 18.11.2021 Позивач виставив (направив) Відповідачу рахунок № 28 на оплату активної електричної енергії, спожитої у жовтні - грудні 2018 року, у якому зазначений обсяг донарахованої електроенергії, фактично спожитої відповідачем у вказаних розрахункових періодах, всього 40 961 кВт*год, вартістю 94 409,53 грн. При розрахунку вартості спожитої електроенергії використовувався тариф 1,92072 грн., який використовувався при оплаті спожитої електричної енергії у відповідних розрахункових періодах (а.с.26-27).

У зв`язку з несплатою вищезазначеного рахунку Позивач був вимушений звернутися з цим позовом до суду. На час винесення рішення у справі Відповідачем доказів погашення вищезазначеної заборгованості перед позивачем не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що ТОВ ТОЦ Інсток, як споживач електричної енергії, повинен був здійснювати її оплату відповідно до укладених з електропостачальником договорів та вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, в редакції станом на час існування спірних правовідносин. Оскільки матеріали справи свідчать про наявність в загальній схемі електропостачання та графіку зняття показів засобів обліку електричної енергії (додатки до договору) трансформатора струму 150/5 з розрахунковим коефіцієнтом 30, в обов`язки споживача (відповідача) входило зняття показів засобів обліку відповідно до переліку об`єктів і точок комерційного обліку споживача для регулярного складання актів про використану електричну енергію, на підставі яких постачальник електричної енергії (Позивач) здійснював розрахунок її вартості. При цьому, споживач повинен був вказувати у цих актах коефіцієнт обліку 30. Але в період з жовтня по грудень 2018 року не зробив цього, помилково вказавши коефіцієнт обліку 1, внаслідок чого ним було сплачено за фактично спожитку електроенергію суму меншу, ніж потрібно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений сторонами договір про постачання електричної енергії від 19.11.2002 №1083/8-654 за своїм змістом є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Доказів розірвання договору у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України пропущенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п. 1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, в редакції станом на час існування спірних правовідносин, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (п.4.1.).

Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи ( п.4.2.).

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг ( п.4.3.).

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про розірвання договору шляхом повернення переплати, оскільки відповідно до п. 6 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії, тощо.

Отже, зважаючи на положення п. 6 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, Договір про постачання електричної енергії № 1083/8-654 від 19.11.2002 продовжує свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цим договором з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії.

Крім того, п. 9.5. Договору про постачання електричної енергії № 1083/8-654 від 19.11.2002 передбачено, що всі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками сторін.

Ні нормами цивільного та господарського законодавства, ні умовами Договору про постачання електричної енергії, не передбачено розірвання договору шляхом повернення переплати, згідно із заявою Споживача про перерахування сплачених грошових коштів, як-то стверджує Відповідач в апеляційній скарзі.

Відповідачем на підтвердження свого аргументу про розірвання Договору про постачання електроенергії № 1083/8-654 від 19.11.2002 не долучено копії додаткової угоди, підписаної повноважними представниками Сторін та скріпленої печатками обох Сторін, щодо розірвання цього Договору.

Заява на перерахування коштів не є тим двостороннім документом, підписаним уповноваженими особами обох Сторін, у розумінні положень п. 9.5 Договору про постачання електроенергії, на підставі яких можна вважати цей Договір розірваним.

Повернення переплати, яке згадується Відповідачем в апеляційній скарзі, не є ні розірванням договору, ні врегулюванням відносин за договором, ні підставою для припинення зобов`язань Сторін за договором про постачання електроенергії, оскільки не є доказом належного виконання зобов`язання по оплаті у повному обсязі електроенергії, спожитої Споживачем за Договором про постачання електричної енергії.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, твердження Відповідача про те, що Договір про постачання електроенергії, укладений між Сторонами, є розірваним, не підтверджується доказами та не відповідає положенням п. 6 Постанови НКРЕКЛ № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Щодо припинення зобов`язання Відповідача по оплаті спожитої ним електричної енергії колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Зі змісту ст. ст. 526, 598, 599 ЦК України, ст. 202, 203 ГК України вбачається, що зобов`язання припиняється лише у разі його виконання належним чином, відповідно до умов Договору, норм чинного законодавства та прийняття виконання управненою стороною.

Позивач зазначає, що виявив помилку при визначенні обсягу електроенергії, поставленої Відповідачеві у жовтні-грудні 2018 року. З`ясувалося, що в цей період, при визначенні обсягу електроенергії, спожитої Відповідачем, не застосовувався розрахунковий коефіцієнт трансформації 30, передбачений умовами Договору.

Відтак, Відповідач належним чином повинен виконати умови в частині оплати спожитої електроенергії з урахуванням розрахункового коефіцієнту 30, який застосовується у разі наявності трансформаторів 150/5 на об`єкті Споживача.

Однак, Відповідач відмовився виконати зобов`язання за Договором належним чином, сплатити за спожиту ним електричну енергію у повному обсязі, з урахуванням розрахункового коефіцієнту. Тому, зобов`язання Споживача по оплаті у повному обсязі спожитої ним електроенергії не є припиненим, а Постачальник має право вимагати його належного виконання.

Доводи Відповідача про належне та в повному обсязі виконання ним умов договору щодо оплати рахунків у строк, встановлений умовами Договору, та виконання ним зобов`язань по Договору, є безпідставними, оскільки розрахунок, був здійснений Відповідачем без урахування розрахункового коефіцієнту трансформації 30, застосування якого передбачено умовами Додатку 4 до Договору про постачання електричної енергії.

В абзаці 2.1. п. 2.2 Додатку № 3 «Порядок розрахунків», на який посилається Відповідач в апеляційній скарзі, зазначено, що остаточний розрахунок повинен бути проведений згідно з умовами цього договору.

Отже, розрахунок, проведений Відповідачем, не відповідає умовам Договору, не є остаточним і не припиняє його зобов`язання по оплаті спожитої електроенергії у повному обсязі.

Не відповідає дійсності та умовам Договору твердження заявника апеляційної скарги про те, що тільки Позивач несе відповідальність за визначення обсягу електричної енергії, спожитої Споживачем.

Так, п. 7.6 Договору визначено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» оформлюються такі документи, зокрема, «Акт про використану електричну енергію» (форма наведена у додатку до договору).

Пунктом 2.2 Додатку № 3 до Договору «Порядок розрахунків» передбачено, що підтвердження фактично використаного обсягу електричної енергії за звітний розрахунковий період, що належить до сплати Споживачем, здійснюється Сторонами за формою Акту про використану електричну енергію, погодженого Сторонами, що відображена у Додатку 5 до цього Договору, який Споживач надає Постачальнику протягом доби після завершення розрахункового періоду.

Зі змісту вищенаведених пунктів Договору вбачається, що не тільки Постачальник, але й Споживач повинен визначати обсяг спожитої ним електричної енергії.

Стосовно посилання Відповідача на норми Кодексу комерційного обліку електроенергії колегія суддів зазначає, що це посилання є недоречним, зважаючи на наступне.

До 01.01.2019, до введення в дію в Україні нового ринку електричної енергії AT «ДТЕК Дніпровські Електромережі» мало ліцензію НКРЕКП на здійснення господарської діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом та на передачу електричної енергії.

Оператором системи розподілу, а для Відповідача ще й постачальником послуг комерційного обліку Позивач став лише з 01.01.2019, коли було анульовано дію ліцензій на здійснення господарської діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом та на передачу електричної енергії, і набрала чинності ліцензія НКРЕКП, видана АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», на здійснення господарської діяльності з надання послуг з розподілу електричної енергії.

Спірний період у даній справі жовтень-грудень 2018 року, у цей період AT «ДТЕК Дніпровські Електромережі» здійснювало господарську діяльність з постачання електроенергії за регульованим тарифом та з передачі електричної енергії і не здійснювало господарську діяльність з надання послуг з розподілу електричної енергії та з постачання послуг комерційного обліку.

На цей момент AT «ДТЕК Дніпровські Електромережі» здійснювало господарську діяльність з постачання електроенергії за регульованим тарифом та на передачу електричної енергії. По відношенню до ТОВ «ТОЦ «Інсток» AT «ДТЕК Дніпровські Електромережі» було постачальником електроенергії, а не оператором системи розподілу, та не постачальником послуг комерційного обліку.

Відтак, не може йти мова про застосування до спірних відносин, які виникли з постачання електроенергії, норм права, якими врегульовані права та обов`язки Оператора системи розподілу постачальником послуг комерційного обліку.

Тому, у даному випадку слід керуватися умовами Договору про постачання електроенергії, укладеному між Сторонами.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про наявні недоліки у додатково виставленому рахунку та у розрахунку суми заборгованості, який міститься у матеріалах справи, з огляду на наступне.

Рахунок, направлений Позивачем на адресу Відповідача, про сплату 94 409.53 грн. містить достатньо інформації для визначення, за що саме Відповідач повинен сплатити Позивачеві ці грошові кошти.

Відповідач сам зазначив у відзиві на позов, що у рахунку вказано назву товару, який потрібно оплатити (активна електроенергія); помісячна кількість кВт*год, додатково виставлених до оплати (у зв`язку із застосуванням розрахункового коефіцієнту 30); їх вартість також помісячно із зазначенням тарифу на оплату за електричну енергію, який був дійсним у періодах, за які проводяться донарахування; розрахункові періоди, за які здійснені нарахування.

Колегія суддів не погоджується із зауваженням Відповідача, що зі змісту рахунку не можливо визначити, що повинно оплачуватися відповідно до цього рахунку, оскільки між сторонами у періоді жовтень - грудень 2018 року діяв лише один договір про постачання електроенергії (№1083/8-654 від 19.11.2002), відповідно до умов якого Позивач постачав Відповідачу електроенергію.

Доводи Відповідача відносно того, що додатково виставлений рахунок не є ані вимогою, ані розрахунком суми заборгованості, не відповідають вимогам чинного законодавства, яке не містить вимог, що рахунок на оплату грошових коштів обов`язково повинен бути оформлений у вигляді вимоги з доданим розрахунком суми заборгованості.

Також колегія суддів не погоджується з доводами Відповідача про те, що Споживач зобов`язаний сплачувати рахунки виключно у сумі, яку розрахував у рахунку Постачальник.

Так, пунктом 2.3.3. Договору про постачання електричної енергії визначений обов`язок Споживача оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку «Порядок розрахунків» та Додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 4 Додатку № 4 до цього Договору «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» визначено, що на об`єкті «офісне приміщення» знаходиться трансформатор струму 150/5 з розрахунковим коефіцієнтом 30.

Отже, зважаючи на умови п. 2.3.3. Договору про постачання електроенергії та Додатку № 4 до цього Договору, Споживач повинен сплачувати за спожиту електричну енергію з урахуванням розрахункового коефіцієнта 30, а не виключно відповідно до рахунків, виставлених Постачальником електроенергії.

Зауваження Відповідача про те, що умовами Договору передбачена оплата рахунків, виставлених одразу після закінчення розрахункового періоду, і не передбачено повторне виставлення рахунків, спростовується змістом п. 2.2. Додатку № 3 до Договору «Порядок розрахунків», у якому зазначено, що у разі, якщо дані про використану електроенергію, наданому споживачем не співпадають з даними, розрахованими Постачальником, Постачальник, одночасно з остаточним рахунком, надає Споживачу на погодження акт про використану електричну енергію, розрахований Постачальником, з підтвердженням факту вручення. До оплати належить рахунок, виданий Постачальником, з урахуванням донарахованих обсягів. У разі неповернення Споживачем погодженого в редакції постачальника, акта про використану електричну енергію протягом 5 робочих днів та при відсутності обґрунтованих заперечень, цей акт вважається погодженим.

Саме за таким алгоритмом, у відповідності до умов Договору, діяло АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», направивши на адресу ТОВ «ТОЦ «Інсток» 26.11.2021 рахунок на суму 94 409.53 грн. та акт прийняття-передачі товарної продукції за листопад 2021, у якому зазначені донараховані обсяги електричної енергії, спожитої у розрахункових періодах жовтень 2018 - грудень 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що обсяг електроенергії, виставлений Позивачем до сплати Відповідачеві згідно з рахунком № 28 від 25.11.2021, є вартістю необлікованої електричної енергії, а не заборгованістю за спожиту електричну енергію; що спір, який виник між Сторонами, повинен розглядатися у відповідності до 8 Розділу ПРРЕЕ «Порядок розгляду звернень, скарг, претензій та актів про порушення цих Правил», з огляду на викладене нижче.

У пункті 1.1.2. ПРРЕЕ наведені терміни, які використовуються у ПРРЕЕ.

У цьому пункті зазначено, що необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.

Зі змісту вищенаведеного визначення необлікованої електричної енергії вбачається, що електроенергія є необлікованою, якщо вона не врахована або врахована неправильно розрахунковими засобами комерційного обліку.

У даному випадку у Постачальника електроенергії відсутні жодні претензії до роботи у спірному періоді приладу обліку, встановленому на об`єкті Споживача. У спірний період лічильник працював у відповідному класі точності і правильно враховував електричну енергію.

Господарський спір виник між Сторонами стосовно незастосування розрахункового коефіцієнту трансформації 30 при визначенні обсягу електроенергії, спожитої об`єктом ТОВ «ТОЦ «Інсток».

Оскільки відсутні претензії до роботи приладу обліку електричної енергії, у спірному періоді лічильник електроенергії знаходився у справному технічному стані, правильно обліковував спожиту електричну енергію, то не може йти мова про наявність необлікованої електричної енергії.

Тому, до спірних правовідносин, які склалися між Сторонами, не може бути застосований 8 Розділ ПРРЕЕ «Порядок розгляду звернень, скарг, претензій та актів про порушення цих Правил», оскільки, в цьому розділі наведений перелік випадків, за наявності яких складається акт про порушення ПРРЕЕ та здійснюється розрахунок обсягу та вартості недоврахованої електроенергії.

Так, п. 8.2.4. ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

У главі 8.4. ПРРЕЕ відсутній порядок визначення обсягу та вартості спожитої електроенергії, обсяг якої був неправильно визначений у зв`язку із застосуванням неправильного розрахункового коефіцієнта трансформації, як це сталося у даному спірному випадку.

Відсутність у Розділі 8 ПРРЕЕ порядку визначення обсягу спожитої електричної енергії у випадку, подібному даному, підтверджує правову позицію Позивача про неможливість застосування вищевказаних правових норм до спірних правовідносин, які виникли між Сторонами.

На підставі викладеного, з огляду на те, що матеріали справи свідчать про наявність в загальній схемі електропостачання та графіку зняття показів засобів обліку електричної енергії (додатки до договору) трансформатора струму 150/5 з розрахунковим коефіцієнтом 30, споживач (Відповідач) в період з жовтня по грудень 2018 року зобов`язаний був оплачувати використану електричну енергію з урахуванням коефіцієнту обліку 30, чого ним зроблено не було, внаслідок чого ним було сплачено за фактично спожитку електроенергію суму меншу, ніж потрібно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 у справі № 904/9402/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 у справі № 904/9402/21 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісний центр Інсток за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.10.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус