ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022м. ДніпроСправа № 904/141/20
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради м. Нікополь

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Нікопольської міської ради м. Нікополь

про стягнення збитків за пільгові перевезення громадян в розмірі 4206947грн.83коп.

представники

від позивача: Русанова В.В., довіреність від 23.12.2021, адвокат;

від відповідача: Самсонова Н.В., довіреність №5 від 25.04.2022, адвокат;

від третьої особи: Мкртчян О.О. в порядку самопредставництва.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро звернулось до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради м. Нікополь з позовом про стягнення збитків за пільгові перевезення громадян в розмірі 4206947грн.83коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2021 у справі №904/141/20 позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача збитки за пільгове перевезення пасажирів у розмірі 4206947грн.83коп.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2021 у справі №904/141/20 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2021 у справі №904/141/20 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №904/141/20 скасовані судові рішення попередніх інстанцій, справу направлено до Господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив таке.

Спірні правовідносини у цій справі склалися між АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" та Управлінням соціальної політики Нікопольської міської ради. Об`єктом спору є понесені позивачем витрати на пільгове перевезення пасажирів у 2017 році.

Між сторонами у 2017 році був укладений договір на відшкодування витрат за пільговий проїзд на визначену тверду суму, однак фактичні витрати позивача перевищили передбачену договором суму. Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення збитків.

У цій справі спірні правовідносини виникли та існували у 2017 році, договір укладено у 2017 році на період 2017 року.

З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016, яким до статей 89, 102 Бюджетного кодексу України були внесені зміни.

Так, стаття 89 Бюджетного кодексу України регулювала видатки, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

На підставі Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 було виключено абзац 5 підпункту "б" пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, норма якого стосувалася компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Стаття 102 Бюджетного кодексу України регулювала питання надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту. Згідно з частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини 1 статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким чином, стаття 102 Бюджетного кодексу України містить відсильну норму до статті 89 Бюджетного кодексу України.

На підставі Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 була виключена частина 5 статті 102 Бюджетного кодексу України, яка регулювала здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту.

У той же час Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256, та який застосували суди попередніх інстанцій, був розроблений саме відповідно до норм статті 102 Бюджетного кодексу України, до якої, як зазначено, були внесені зміни.

Таким чином, внесені зміни до статей 89, 102 Бюджетного кодексу України безпосередньо стосувалися спірних правовідносин у цій справі в частині здійснення у 2017 році видатків місцевих бюджетів, які проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватися, тобто кожна рада сама приймає рішення стосовно здійснення витрат з бюджету відповідно до вказаної статті.

Таким чином, правильне застосування вказаних норм є передумовою правильного застосування ч.6 ст. 9 Закону "Про залізничні перевезення", відповідно до якої збитки залізничного транспорту загального користування відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація сторонами їхніх спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні нормативні приписи (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №265/6582/16-ц), а суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України. Цей принцип треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2021 в адміністративній справі №640/21817/18 за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльності в частині невиділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд, стягнення коштів за спірний період у 2018 році зазначив, що з 01 січня 2017 року з Бюджетного кодексу України була виключена норма щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту (ст. 102 Бюджетного кодексу України).

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що якщо з місцевого бюджету будуть здійснюватися видатки на фінансування пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг, то орган місцевого самоврядування обов`язково має прийняти відповідне рішення про здійснення видатків з місцевого бюджету на покриття гарантованих державою пільг з послуг зв`язку та інших пільг, до яких за певними категоріями відносяться й пільги з безкоштовного перевезення залізничним транспортом.

Якщо органом місцевого самоврядування таке рішення не прийнято, підстав на укладання договору з ПАТ "Українська залізниця" (її регіональними відділеннями) немає, як немає й підстав для виплати їй компенсації з місцевого бюджету.

Органи місцевого самоврядування не зобов`язані передбачати своїм рішенням видатки для усіх осіб, яким право на безкоштовний проїзд залізничним транспортом гарантоване державою. Вони можуть робити це виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету.

Верховний Суд, ухвалюючи рішення про передачу справи №640/21817/18 на новий розгляд, зазначив, що суди не встановили, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг, тоді як це має вирішальне значення для вирішення питання, за рахунок державного чи місцевого бюджету відшкодовуються збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання.

Отже, з аналізу змісту наведених вище постанов Верховного Суду також вбачається, що правильна юридична кваліфікація відносин у цій справі має істотне значення з метою правильного визначення зобов`язаної особи та відповідного бюджету (державного чи місцевого) для відшкодування збитків залізничного транспорту.

Проте суд першої інстанції, застосовуючи норми статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, належно не навів диспозиції вказаних норм у тій частині, що стосується спірних правовідносин, не перевірив їх чинність у часі у спірний період та на момент виникнення та існування спірних правовідносин, та не врахував внесених змін до вказаних норм Бюджетного кодексу України та їх впливу на регулювання спірних правовідносин у цій справі, а суд апеляційної інстанції не перевірив відповідних доводів апеляційної скарги та не надав належну оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, суди не надали оцінки тому факту, що у листі №56 від 07.02.2017 позивач звертався до відповідача з проханням передбачити видатки за пільговий проїзд громадян на підставі норми статті 91 Бюджетного кодексу України.

Застосовуючи висновки Верховного Суду у справах №904/9488/17, №904/94/19, суди в оскаржуваних рішеннях не проаналізували спірні правовідносини у вказаних справах та не звернули уваги на відмінність щодо такої обставини як час виникнення та існування спірних правовідносин, що має істотне значення для правильного вирішення спору.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 14.06.2022 справу №904/141/20 передано на розгляд судді Новікової Р.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 справу №904/141/20 прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.07.2022.

На адресу суду 18.07.2022 надійшло клопотання позивача від 18.07.2022 про відкладення підготовчого судового засідання.

На адресу суду 18.07.2022 надійшли письмові пояснення позивача від 11.07.2022 з приводу обставин, викладених в постанові Верховного Суду від 01.02.2022.

Позивач вказує, протягом 2017року було перевезено громадян, які мають право на пільги, на суму 5406947,83грн. Відповідач компенсував лише 1200000грн. Позивач звертався до відповідача з листами №56 від 07.02.2017, №638/ДН-2 від 06.12.2019 про відшкодування суми збитків та передбачення в місцевому бюджеті коштів, але відповідач проігнорував питання компенсації.

Позивач вказує, що відповідачу була відома фактична кількість перевезених пільговиків у 2017 році та фактична сума, на яку було здійснено пільгове перевезення громадян. Але відповідач не вчинив дій, направлених на передбачення та здійснення видатків з місцевого бюджету на покриття гарантованих державою пільг з безкоштовного перевезення залізничним транспортом.

Позивач стверджує про спростування чинним законодавством тверджень відповідача про встановлену для нього можливість, а не обов`язок відшкодування збитків залізниці за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом з коштів місцевого бюджету, оскільки ним не приймалось рішення щодо введення відповідних пільг.

Позивач вказує, що оформлення проїзних документів на поїзди приміського сполучення в межах Криворізької дирекції здійснювалось із застосуванням РРО в квиткових касах щодо станцій: Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Рокувата, Апостолове, Нікополь, Марганець, Чортомлик, Батуринська, Божедарівка, Рясна, Мирова, Інгулець, Лошкарівка, Мудрьона, Підстепне, Привільне, Павлопілля, Тік. Щодо станції Нікополь у 2017 році оформлення проїзних документів на поїзди приміського сполучення також здійснювалось із застосуванням РРО.

Сума недоотриманих коштів, яка зазначена в наданих відповідачу облікових формах, складається з вартості пільгових квитків, оформлених в касах вокзалу станції Нікополь. Облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян з січня по грудень 2017року було складено тільки щодо станції Нікополь. Позивач не вимагає від відповідача сплати збитків за пільгове перевезення всіх регіонів, які обслуговує Придніпровська залізниця.

Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання, взятого на себе державою в особі органу місцевого самоврядування (Управління соціальної політики Нікопольської міської ради).

Виключення з 01.01.2017 з Бюджетного кодексу України норми щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не позбавило права позивача на відшкодування сум збитків за спірний період та обов`язку відповідача передбачити в бюджеті відповідні суми.

На адресу суду 18.07.2022 надійшли письмові пояснення відповідача №02-18-07/22 від 18.07.2022 щодо обставин, викладених в постанові Верховного Суду від 01.02.2022.

Відповідач вказав, що протягом 2017 року положення частини 5 статті 102, абзацу п`ятого підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України не діяли та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли у 2017 році.

Стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватись. Тобто кожна рада сама вирішує, на що саме вона буде витрачати кошти з урахуванням вимогБюджетного кодексу України.

Будь-яке примусове стягнення з відповідача коштів на підставі статті 91 Бюджетного кодексу України без прийняття такого рішення органами місцевого самоврядування або поза межами передбачених таким рішенням видатків місцевого бюджету, а також без укладення відповідного договору або з перевищенням суми договору є протиправним.

Програма з надання пільг з перевезення є державною програмою й має фінансуватися за рахунок державного бюджету.

На підставі статті 91 Бюджетного кодексу України Нікопольською міською радою прийнято рішення №53-15/VІІ від 22.12.2016 про затвердження заходів на 2017 рік до Програми соціального захисту населення м. Нікополя на 2016-2018 роки «Турбота». Передбачені джерела фінансування видатків «компенсаційні виплати за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, згідно з чинним законодавством» з місцевого бюджету в розмірі 1200000грн.

Зазначена сума була передбачена у бюджеті міста Нікополь на 2017 рік рішенням Нікопольської міської ради №64-15/VІІ від 22.12.2017 «Про бюджет міста на 2017 рік».

Між сторонами був укладений договір №784 від 08.02.2017 на відшкодування витрат за пільговий проїзд (приміське сполучення) на суму 1200000грн. Зазначена сума виплачена в повному обсязі та підтверджується актами звіряння розрахунків від 25.04.2017, 06.06.2017, 05.07.2017, 08.08.2017, 10.10.2017, 15.12.2017, 21.12.2017, 03.01.2018. Позивач це не заперечує та не пред`являє зауважень щодо неналежного виконання договірних зобов`язань.

В листі №56 від 07.02.2017 позивач просив укласти з ним договір на відшкодування та передбачити в бюджеті міста Нікополь кошти на відшкодування компенсаційних виплат за пільговий проїзд громадян. В листі-відповіді №318/1 від 20.02.2017 відповідач повідомив, що грошові кошти на компенсаційні виплати передбачені місцевою програмою «Турбота» в розмірі 1200000грн., щомісячний план асигнувань становив 100000грн. Відповідач просив надавати місячні звіти до Управління соціального захисту Нікопольської міської ради згідно із планом асигнувань в сумі не більше 100000грн. на місяць.

Відповідач вказує, якщо цих грошей не вистачало на покритті збитків позивача, останньому потрібно було звернутися до розпорядника державного бюджету за відшкодуванням різниці.

Відповідач зазначає, що з огляду на пункт 7 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009, відповідач обмежується тими зобов`язаннями, які виникли на території м. Нікополь.

Відповідач зазначає, що Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, місцевий бюджет міста Нікополь не мають відповідати (компенсувати) за перевезення пільгових пасажирів, що здійснюють посадку на станціях, платформах та пунктах, розташованих поза межами міста Нікополь в межах інших територіальних громад, їх місцевих рад та виконавчих органів, відповідних місцевих бюджетів цих громад.

Відповідач стверджує про включення позивачем до облікових форм міста Нікополя пільгових пасажирів майже з усього Нікопольського району. У формах ЦО-27 «Таблиці про постанційне перевезення пільгових пасажирів» (місячна станційна звітність за твердженням позивача) позивач виділяє станції Нікополь та окремо Павлопілля і Лошкарівка (останні позивач відносить до Нікопольської райдержадміністрації). Відомості за всіма іншими залізничними станціями та зупиночними пунктами, розташованими в Нікопольському районі відсутні.

Відповідач зазначає, що на території міста Нікополь розташована лише залізнична станція Нікополь та зупинна залізнична платформа 93км. Всі інші станції, платформи та пункти знаходяться за межами міста Нікополь.

Відповідач повідомляє, що через Нікопольський район проходять дві залізничних ділянки електрифікованих залізничних ліній: Нижньодніпровськ-Вузол - Апостолове та Апостолове Запоріжжя - ІІ. На ділянці Нижньодніпровськ-Вузол - Апостолове в межах Нікопольського району знаходяться залізничні станції Павлопілля і Лошкарівка та три зупинні залізничні платформи між ними. На ділянці Апостолове Запоріжжя - ІІ крім станції Нікополь в межах Нікопольського району знаходяться залізнична станція Нікопольбуд, залізничний зупинний пункт Ревун та низка зупинних залізничних платформ.

Відповідач пояснює, що - залізничний зупинний пункт Ревун та зупинні залізничні платформи 105км, 111км знаходиться на території Червоногригорівської (в 2018 році - Придніпровської) селищної ради Нікопольського району; залізнична станція Нікопольбуд та зупинні залізничні платформи 83км, 86км знаходиться на території Приміської (в 2018 році - Менжинської) сільської ради Нікопольського району; зупинна залізнична платформа 79км знаходиться в смт. Чортомлик на території Покровської (в 2018 році - Орджонікідзевської) міської ради; зупинна залізнична платформа 71км знаходиться на території с. Гранітне Грушівської сільської ради Апостолівського району; зупинні залізничні платформи 114км, 116км знаходяться на території Марганецької міської ради; зупинні залізничні платформи 125км, 132км знаходяться на території Миронівської сільської ради Томаківського району.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2022 підготовче засідання відкладено на 02.08.2022.

На адресу суду 26.07.2022 надійшли пояснення третьої особи щодо обставин, викладених в постанові Верховного Суду від 01.02.2022, в яких третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа зазначає, що згідно з діючим в період спірного періоду законодавством кожна рада самостійно вирішувала, на що саме витрачатимуться кошти з урахуванням статті 91 Бюджетного кодексу України.

Внаслідок зміни законодавства з 01.01.2017 припинена дія механізму (порядку) фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2022, розроблений на підставі статті 102 Бюджетного кодексу України і регулює виключно питання фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Третя особа вказує, що введення відповідних пільг здійснювалось Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України, тому збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання мають відшкодовуватись саме за рахунок державного, а не місцевого бюджету, шляхом надання субвенцій на вказані цілі.

В межах міської «Програми соціального захисту населення міста Нікополя на 2016-2018 роки «Турбота» з урахуванням затвердженого міського бюджету на 2017 рік були передбачені видатки «компенсаційні виплати за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, згідно з чинним законодавством» з місцевого бюджету в розмірі 1200000грн.

Також третя особа зазначає, що територіальна громада міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради та Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, місцевий бюджет міста Нікополь, не мають відповідати (компенсувати) за перевезення пільгових пасажирів, що здійснюють посадку на станціях, платформах та пунктах, розташованих поза межами міста Нікополь в межах інших територіальних громад, їх місцевих рад та виконавчих органів, відповідних місцевих бюджетів цих громад.

На адресу суду 28.07.2022 надійшла заява відповідача про судові витрати.

Відповідач зазначає, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60000грн. та у разі прийняття судом рішення на користь відповідача просить стягнути понесені витрати з позивача. Докази понесення судових витрат буде надано відповідачем додатково.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 18.08.2022.

На адресу суду 08.08.2022 надійшли пояснення третьої особи, в яких вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснення ідентичного змісту надходили від третьої особи на адресу суду 26.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022, занесеною до протоколу судового засіданні від 06.09.2022, оголошено перерву в судовому засіданні до 27.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022, занесеною до протоколу судового засіданні від 27.09.2022, оголошено перерву в судовому засіданні до 04.10.2022.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, враховуючи надані пояснення учасниками справи, суд установив таке.

В лютому 2017року позивач направив на адресу відповідача лист №56 від 07.02.2017, в якому посилався на статтю 91 Бюджетного кодексу України та просив передбачити в бюджеті міста на 2017рік видатки за пільговий проїзд окремих категорій громадян, укласти договір на 2017рік про відшкодування компенсаційних виплат за наданий позивачем громадянам пільговий проїзд у приміському сполученні.

В подальшому, між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - перевізник) та Управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради (далі - платник) був укладений договір №784 ПР/ДН-2-17762/НЮдч від 08.02.2017 на відшкодування витрат за пільговий проїзд (приміське сполучення), наданий громадянам пільгової категорії (далі договір від 08.02.2017).

Згідно з пунктом 4.1 договору від 08.02.2017 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Сторони цього договору домовилися, що відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення і діють з 01.01.2017 по 31.12.2017 включно.

Відповідно до пункту 1.1 договору від 08.02.2017 платник зобов`язується відшкодовувати витрати перевізника за пільговий проїзд (приміське сполучення), наданий громадянам пільгової категорії відповідно до чинного законодавства, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника послуг.

Фінансування зазначених видатків проводиться з місцевого бюджету відповідно до Програми соціального захисту населення міста Нікополя на 2016-2016 роки «Турбота», затвердженої рішенням Нікопольської міської ради №6-2/VII від 25.12.2015 та заходів на 2017 рік до Програми соціального захисту населення міста Нікополя на 2016-2018 роки «Турбота», затверджених рішенням Нікопольської міської ради №64-16/VII від 27.01.2017, у межах обсягів, затверджених у місцевому бюджеті на зазначені цілі, та згідно Бюджетного кодексу України, постанов Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009.

Пунктом 1.2 договору від 08.02.2017 визначено, що сума договору на 2017 рік становить 1200000грн. Сума договору є твердою.

Відповідно до пунктів 2.1 2.3 договору від 08.02.2017 розрахунки за договором проводяться згідно з щомісячним розписом асигнувань місцевого бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідного бюджету щодо пільг.

Перевізник не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подає платнику рахунок на суму, яка підлягає відшкодуванню (компенсації), та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з місцевого бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 та підписує з платником акти звіряння розрахунків за формулою « 3-пільга», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 №83.

Платник здійснює розрахунки з перевізником при надходженні фінансування з місцевого бюджету на власний рахунок в повному обсязі від потреби.

Додатковою угодою №1 від 28.11.2017 сторони внесли зміни до договору щодо банківських реквізитів перевізника.

В листі №318/1 від 20.02.2017 відповідач повідомив позивача, що на 2017рік Нікопольською міською радою прийнятий та затверджений захід до Програми соціального захисту населення м. Нікополя на 2016-2018роки «Турбота» - компенсаційні виплати за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян згідно чинного законодавства, що буде фінансуватись з міського бюджету на суму 1200000грн. Згідно із затвердженим кошторисом, щомісячний план асигнувань становить 100000грн. Відповідач також просив надавати місячні звіти (облікова форма) згідно з планом асигнувань в сумі не більше 100000грн.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі визначається Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 (далі Порядок №1359).

Пунктами 3-5, 9 Порядку №1359 передбачено, що облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

В облікових формах про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів за січень грудень 2017року, підписаних відповідачем із застереженнями, позивач визначив розмір недоотриманих коштів за період січень - грудень 2017 року:за січень 2017 року 165304грн.56коп., за лютий 2017 року - 209417грн.10коп., за березень 2017 року 388164грн.38коп., за квітень 2017 року - 350795грн.86грн., за травень 2017 року - 587340грн.51коп., за червень 2017 року - 620799грн.38коп., за липень 2017 року - 611901грн.82коп., за серпень 2017 року - 609299грн.82коп., за вересень 2017 року - 569925грн.43коп., за жовтень 2017 року - 573177грн.43коп., за листопад 2017 року 388794грн.76коп., за грудень 2017 року 332026грн.78коп. Загальна сума дорівнювала 5406947грн.83коп.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1359 сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

В таблицях про постанційне перевезення пільгових пасажирів (звіт ЦО-27) за січень грудень 2017року, наданих позивачем до матеріалів справи, позивач визначив окремо показники кількості пільгових пасажирів по станції Нікополь та розмір суми: за січень 2017року 16701 пільгових пасажирів на суму 165304грн.56коп., за лютий 2017року 21239 пільгових пасажирів на суму 209417грн.10коп., за березень 2017року 43835 пільгових пасажирів на суму 388164грн.38коп., за квітень 2017року 38868 пільгових пасажирів на суму 350795грн.86коп., за травень 2017року 49366 пільгових пасажирів на суму 587340грн.51коп., за червень 2017року - 45637 пільгових пасажирів на суму 620799грн.38коп., за липень 2017року - 44494 пільгових пасажирів на суму 611901грн.82коп., за серпень 2017року - 42565 пільгових пасажирів на суму 609299грн.82коп., за вересень 2017року 40083 пільгових пасажирів на суму 569925грн.43коп., за жовтень 2017року - 41324 пільгових пасажирів на суму 573177грн.43коп., за листопад 2017року - 27343 пільгових пасажирів на суму 388794грн.76коп., за грудень 2017року - 20315 пільгових пасажирів на суму 332026грн.78коп.

В облікових формах та таблицях про постанційне перевезення пільгових пасажирів (звіт ЦО-27) по станції Нікополь позивачем зазначений один і той самий розмір недоотриманих сум за січень грудень 2017року.

На виконання договору від 08.02.2017 відповідач перерахував позивачу 1200000грн. Позивач не оспорює перерахування відповідачем суми в розмірі 1200000грн. Сума в розмірі 4206947грн.83коп. за січень грудень 2017року залишилась невідшкодованою, тому позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про відшкодування залізниці суми збитків, проте відповідач відмовив позивачу, посилаючись на той факт, що в Законі України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» відповідні видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачені.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача збитків за пільгові перевезення громадян.

Пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом передбачено низкою законодавчих актів України. Так, соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993, Законами України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» №273/96-ВР від 04.07.1996 (в редакції, чинній на 2017рік) для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Наведені норми закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії.

Обслуговуючи категорії громадян, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати збитки, понесені залізничним транспортом, за рахунок державного або місцевого бюджетів у залежності від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.

Відповідно до статті 7 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленими за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Згідно з частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України (в редакції до 01.01.2017) видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини 1 статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 102 Бюджетного кодексу України (в редакції до 01.01.2017) було встановлено, що за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до абзацу 5 підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України (в редакції до 01.01.2017) до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (державні програми соціального захисту - на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

В пункті 1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 (далі Порядок) (в редакції до 24.06.2017) було визначено, що цей Порядок визначав відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту, в тому числі, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» №1789-VIII від 20.12.2016, на підставі якого виключені абзац 5 підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 та частина 5 статті 102 Бюджетного кодексу України.

В подальшому на підставі постанови Кабінету Міністрів України №426 від 24.06.2017 пункт 1 Порядку був викладений в новій редакції та виключені компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян з переліку заходів з виконання державних програм соціального захисту, що проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Статтею 91 Бюджетного кодексу України визначені видатки місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. Так, відповідно до підпункту "ґ" пункту 3 частини 1 статті 91 до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Слід зазначити, що стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватися. Кожна рада самостійно приймає рішення стосовно здійснення витрат з бюджету відповідно до вказаної статті.

Нікопольською міською радою прийнято рішення №53-15/VІІ від 22.12.2016 про затвердження заходів на 2017 рік до Програми соціального захисту населення м. Нікополя на 2016-2018 роки «Турбота». Передбачені джерела фінансування видатків «компенсаційні виплати за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, згідно з чинним законодавством» з місцевого бюджету в розмірі 1200000грн. Зазначена сума була передбачена у бюджеті міста Нікополь на 2017 рік рішенням Нікопольської міської ради №64-15/VІІ від 22.12.2017 «Про бюджет міста на 2017 рік».

Відповідно до частини 7 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Між сторонами був укладений договір №784 від 08.02.2017 на відшкодування витрат за пільговий проїзд (приміське сполучення) на суму 1200000грн. Зазначена сума виплачена в повному обсязі. Це підтверджується підписаними актами звіряння розрахунків від 25.04.2017, 06.06.2017, 05.07.2017, 08.08.2017, 10.10.2017, 15.12.2017, 21.12.2017, 03.01.2018. Позивач просить стягнути з відповідача суму в розмірі 4206947грн.83коп. за січень грудень 2017року, що залишилась невідшкодованою.

У постанові Верховного Суду від 02.03.2021 в адміністративній справі №640/21817/18 було зазначено, що з 01.01.2017 зі статті 102 Бюджетного кодексу України виключена норма щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що якщо з місцевого бюджету будуть здійснюватися видатки на фінансування пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг, то орган місцевого самоврядування обов`язково має прийняти відповідне рішення про здійснення видатків з місцевого бюджету на покриття гарантованих державою пільг з послуг зв`язку та інших пільг, до яких за певними категоріями відносяться й пільги з безкоштовного перевезення залізничним транспортом.

Якщо органом місцевого самоврядування таке рішення не прийнято, підстав на укладання договору з ПАТ «Українська залізниця» (її регіональними відділеннями) немає, як немає й підстав для виплати їй компенсації з місцевого бюджету.

Органи місцевого самоврядування не зобов`язані передбачати своїм рішенням видатки для усіх осіб, яким право на безкоштовний проїзд залізничним транспортом гарантоване державою. Вони можуть робити це виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету.

З огляду на викладене, враховуючи внесені зміни до законодавства, місцеву бюджетну програму та прийняте органом місцевого самоврядування з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету відповідне рішення, виконання відповідачем укладеного з позивачем договору від 08.02.2017, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Дніпро до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради м. Нікополь за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Нікопольської міської ради м. Нікополь про стягнення збитків за пільгові перевезення громадян в розмірі 4206947грн.83коп.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на позивача.

З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро протягом 04.10.2022 - 14.10.2022, повний текст рішення підписаний 17.10.2022.

Керуючись нормами Бюджетного кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 73 - 79, 86, 91, 126, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Дніпро до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради м. Нікополь за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Нікопольської міської ради м. Нікополь про стягнення збитків за пільгові перевезення громадян в розмірі 4206947грн.83коп.

В судовому засіданні 04.10.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний 17.10.2022

Суддя Р.Г. Новікова