ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа №921/345/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 20.06.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/1428/22 від 24.06.2022)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2022 (суддя Гевко В.Л., повний текст складено 30.05.2022)

у справі № 921/345/21

за позовом: Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", м. Київ, що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (надалі ТзОВ "Бест Мьюзік"), м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Галанець Алли Вікторівни (надалі ФОП Галанець А.В.)

про стягнення 56 750,00 грн компенсації за незаконне використання твору "Зомбі"

за участю представників сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що виступає в інтересах позивача - ТзОВ "Бест Мьюзік" звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ФОП Галанець А.В. про стягнення 56 750,00 грн компенсації за незаконне використання твору "Зомбі".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2022 у справі № 921/345/21 позов задоволено. Стягнуто з ФОП Галанець А.В. на рахунок Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах позивача - ТзОВ "Бест Мьюзік" 56 750,00 грн компенсації. Стягнуто з ФОП Галанець А.В. на користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що виступає в інтересах позивача ТзОВ "Бест Мьюзік" 2 270,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ФОП Галанець А.В. звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи. Скаржник заперечує повноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову, з огляду на те, що вона не є акредитованою організацією колективного управління у сфері публічного виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, зазначаючи, що в порушення норм чинного законодавства, судом необґрунтовано визнано наявність повноважень у ГС ОКУАСП на здійснення фіксації позадоговірного використання об`єктів інтелектуальної власності, в тому числі об`єктів авторського права, об`єктів суміжних прав за відсутності у позивача акредитації на розширене колективне управління авторськими та суміжними правами.

На думку скаржника, відповідно до укладених договорів між ТОВ Бест Мьюзік та ГС ОКУАСП, у останнього були відсутні договірні повноваження на фіксацію будь-яких порушень щодо використання об`єктів суміжних прав, яким є твір "Зомбі" у виконанні KOLA. Також в матеріалах справи відсутні докази ідентифікації особи, що здійснювала відеозапис, в тому числі її повноважень, відсутні докази про дату проведення відеозапису, звучання музики саме в кафе «Лофт», відеозапис не дає можливості визначити джерело походження звуку та ідентифікувати його оригінальність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022 справу № 921/345/21 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Галанець А.В. на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2022 у справі №921/345/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи про їхнє право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Учасники даного судового процесу були повідомлені про нього згідно контактних даних, відомості про які містяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи апеляційного суду у порядку, встановленому Законом України Про доступ до судових рішень, були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позивач та відповідач в строки, визначені судом, жодних заяв та клопотань не подали.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що з доводами апеляційної скарги не погоджується, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін з підстав його законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

23.02.2017 між Прудіус Анастасією Олегівною (правовласник) та ТзОВ "Бест Мьюзік" (видавець) було укладено договір № 128-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав, за п. 2.1. якого правовласник передає видавцю належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території та способами, зазначеними в п. 2.2. договору. За надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього договором.

Способи використання об`єктів, які правовласник передає видавцю, визначені п. 2.2. договору, до яких, зокрема, віднесене публічне виконання об`єкта, у тому числі за допомогою технічних засобів.

Відповідно до п. 2.3. договору права на використання об`єктів вважаються переданими видавцю з моменту підписання договору та відповідних додатків до нього.

З метою організації збору винагороди за використання об`єктів способами, зазначеними в п. 2.2. договору, видавець має право частково передавати права на використання об`єктів в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом видавати дозволи (субліцензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між також організацією і видавцем, з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний вибрати відповідну організацію для збору винагороди на основі сумлінності.

Правовласник передає видавцю право на отримання винагороди за вчинення дій, зазначених у п. 2.2. договору, у тому числі: за публічне виконання твору/фонограми/виконавця та/або запису виконання, опублікованих з комерційною метою, і за повідомлення твору/фонограми/виконання та/або запису виконання в ефірі або по кабелю, а також за вільне відтворення твору, фонограми, виконання, відеокліпу в особистих цілях, на територію і на період, що передує даті укладення договору, а саме: з моменту оприлюднення і/або опублікування і до закінчення строку, за винятком тих випадків, коли винагороду вже було виплачено правовласнику або попереднім правовласникам прав на використання об`єктів, що передаються за цим договором (п. 2.4., 2.5. договору).

Відповідно до п. 2.8. договору правовласник передає видавцю право здійснити будь-які юридичні дії відповідно до чинного законодавства України з метою забезпечення майнових суміжних і/або авторських прав на об`єкти, у тому числі шляхом фіксації фактів порушення суміжних і/або авторських прав, пред`явлення претензій, заяв, судових позовів, представляти і захищати майнові і немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які дії, за вибором видавця, юридичні дії, пов`язані із неправомірним використанням об`єктів, права на які передані видавцю відповідно до умов цього договору.

Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено, що видавець має право видавати субліцензії, тобто передавати права для використання (видавати дозволи) третім особам (ліцензіатам), у тому числі з правом видачі ними наступних субліцензій. Правовласник визнає виключне право видавця протягом всього терміну дозволяти використання об`єктів способами, зазначеними в п. 2.2. договору, повністю або частково будь-яким третім особам способами, визначеними видавцем, і в тому обсязі, який видавець визнає за необхідне. При цьому ліцензіату не можуть бути надані права використання об`єктів, що виходять за межі способів використання, які передбачені п. 2.2. цього договору. Видавець зобов`язується використовувати об`єкти і/або видавати дозволи на їх використання з найбільшою комерційною вигодою для правовласника.

Згідно з п. 8.1., 8.2. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом строку, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. При відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за 30 і більше днів до закінчення терміну його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк.

23.10.2017 сторони за договором склали додаток № 1.4 до переліку творів, права та способи використання яких передаються правовласнику видавцю, а саме: назва твору - "Зомбі", автор музики та тексту ОСОБА_2 , частка правовласника в музиці та в тексті - 100%, виконавиця - КОLА, частка прав правовласника в творі, що передаються видавцю в цілому - 100%.

Крім того, 23.10.2017 сторони за договором склали додаток № 2.4 до переліку творів, записаних на фонограму, права та способи використання яких передаються правовласнику видавцю, а саме: назва твору - " Зомбі", автор музики та тексту ОСОБА_2 , частка правовласника в фонограмі, що передається видавцю - 100%, виконавиця - КОLА, частка прав правовласника у виконанні, що передаються видавцю в цілому - 100%.

26.06.2020 між Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (організація) та ТзОВ "Бест Мьюзік" (правовласник) укладено договір № АВ110620 про управління майновими авторськими правами, за п. 2.1., 2.2. якого правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах, про якій йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії, передбачені цим договором та законом. Надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає право на укладення організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом.

Відповідно до п. 4.1.-4.3. договору організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо таких видів використання об`єктів авторських прав: публічне використання об`єктів авторських прав (творів): публічне виконання та публічне сповіщення. Правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в підп. 4.1.1.1. та 4.1.1.2. договору.

Пунктами 6.1.-6.3. договору передбачено, що організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором. Організація має право вживати будь-яких заходів, направлених на захист прав правовласника, у тому числі здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання за письмовим погодженням з правовласником має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так і від імені правовласника, беручи за основу приписи закону. При цьому якщо організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам, залученим організацією до такого представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього договору для такого представництва достатньо). Правовласник підтверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7.1. договору організація здійснює розподіл винагороди на підставі закону, статуту та внутрішніх правил організації.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково (п. 9.1. договору).

Згідно з п. 13.2., 13.3. договору організація в разі звернення до суду на захист прав правовласника щодо конкретних об`єктів авторського права повинна від нього отримати окремий дозвіл на таке звернення (за умови, що організація звернулася до суду саме щодо прав, які передані їй в управління). Сторони не визнають жодні можливі спекуляції третіх осіб у судових процесах з приводу повноважень організації на подання позовів в інтересах правовласника та повноважень організації здійснювати представництво інтересів правовласника в судовому процесі. Повноваження організації з приводу ініціювання судового процесу або представництва в такому процесі можуть бути поставлені під сумнів третьою особою виключно у випадку направлення правовласником заяви до суду з приводу обмеженості повноважень організації у відповідному процесі.

У декларації-дорученні до договору від 26.06.2020 правовласник підтвердив наявність в його каталозі (серед об`єктів, на які в нього є права) станом на 26.06.2020 такий об`єкт авторського права: назва музичного твору: "Зомбі" (виконавиця - КОLА), спосіб використання, щодо якого отриманні майнові авторські права, - публічне виконання, автор музики та тексту ОСОБА_2 , частка правовласника на публічне використання - 100%, договір, на підставі якого отримані права, - договір № 128-ПФ від 23.02.2017. Одночасно із декларуванням правовласник, як довіритель, надає цю попередню письмову згоду (дозвіл), яка одночасно є дорученням, за якою організація отримує повноваження здійснювати фіксацію фактів використання зазначених об`єктів авторського права, а також попередню письмову згоду (дозвіл), якою одночасно є дорученням пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами щодо зазначених об`єктів (а.с. 24 т.1).

26.06.2020 між сторонами підписаний додаток до договору про управління майновими авторськими права, згідно з яким останні узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договорів в цілому, і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою, ніж сума, еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01 січня року, в якому матиме місце використання (незалежно від кількості використань). Водночас щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче ніж сума, еквівалента 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01 січня року, в якому матиме місце використання (незалежно від кількості використань).

23.02.2021 ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" Шибруку А. видано довіреність на представництво інтересів спілки перед фізичними та юридичними особами, зокрема із правом виявляти незаконне використання об`єктів авторського права та суміжних прав, а також здійснювати фіксацію і вживати заходів для усунення таких порушень (а.с. 33 т.1).

18.03.2021 на підставі вказаної довіреності Шибруком А. в кафе-піцерії " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: вул. Бориса Харчука, 2-А, м. Кременець, Тернопільська область, де здійснює господарську діяльність відповідачка, здійснено фіксацію комерційного використання музичного твору за допомогою відеокамери "Sony", про що складений акт фіксації № 18/03/21 комерційного використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання (а.с. 34 т.1). У вказаному акті міститься посилання на те, що підстава використання об`єкта авторського права представником публічного закладу не заявлена, відео-звукозапис публічного виконання, засвідчений електронним цифровим підписом та розрахунковий документ, виданий закладом, в якому використовувався об`єкт авторського права шляхом публічного виконання: фіскальний чек № від 18.03.2021, 13:54, ФОП Галанець А.В.

У додатках № 1, № 2 до акту зазначено, що у публічному закладі зафіксовано факт публічного виконання 9 музичних творів, зокрема твір "Зомбі" у виконанні «КОLА» (а.с. 35 т.1).

06.05.2021 Громадською спілкою "ОКУАСП" на адресу відповідача направлено «вимогу до порушника звернутися із заявою про надання дозволу на використання об`єкта авторського права», на підтвердження чого долучено вкладення у цінний лист копію Витягу з Реєстру організацій колективного управління ГС «ОКУАСП» (а.с. 16 т.1).

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, доказів сплати компенсації за порушення авторських прав суду не долучено.

З огляду на викладене, позивач на підставі умов договору за незаконне використання музичного твору нарахував ФОП Галанець А.В. компенсацію у сумі, що еквівалентна 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021 та становить 56 750,00 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Причиною виникнення спору у справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням майнових авторських прав позивача.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (надалі Закон № 3792) суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.

Статтею 47 Закону № 3792 визначено, що суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правові засади діяльності організацій колективного управління визначаються Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (надалі Закон № 2415).

Статтею 1 Закону № 2415 визначено, що добровільне колективне управління - це колективне управління, що здійснюється організаціями колективного управління, зареєстрованими у встановленому цим Законом порядку, виключно щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, включених до каталогу відповідної організації колективного управління.

Відповідно до приписів частин 4, 7, 9 статті 5 Закону № 2415 правовідносини між організаціями колективного управління та правовласниками виникають і здійснюються на підставі договору про управління майновими правами на колективній основі, що укладається в письмовій (електронній) формі із зазначенням конкретних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, права на які передаються в управління, та конкретних способів використання таких об`єктів, або на підставі закону; колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав здійснюється у виді добровільного, розширеного та обов`язкового колективного управління; організації колективного управління здійснюють повноваження щодо колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав від свого імені в інтересах правовласників.

Згідно з приписами частин першої та четвертої статті 12 Закону № 2415:

- організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема: укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав; збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація; забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація; здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління;

- добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме ТзОВ Бест Мьюзік на підставі договору № 128-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав належать майнові авторські права на музичний твір "Зомбі" (виконавець-KOLA).

Таким чином, ГС ОКУАСП на підставі Договору № АВ110620 про управління майновими авторськими правами, наділена повноваженнями на управління майновими правами (збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів) суб`єкта авторського права - позивача у справі, зокрема, щодо спірного музичного твору, що переданий їй у добровільне колективне управління ТзОВ «Бест Мьюзік», якому на підставі Договору № 128-ПФ належать виключні майнові авторські права на спірні музичні твори, та, відповідно, правом на звернення до суду з позовом в інтересах позивача.

ГО ОКУАСП відповідно до зазначеного договору має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону № 3792 визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання творів.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3792 публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Статтею 7 Закону № 3792 передбачено, що суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

В силу положень пункту 2 частини 3 статті 15 Закону № 3792 виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (ч.1 ст.31 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону № 3792, у зв`язку з яким пунктом «г» частини другої статті 52 цього ж Закону визначено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Як зазначалося вище, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: акт фіксації використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання №18/03/21 від 18.03.2021, який складений уповноваженим представником позивача Шибруком А.В. (довіреність від 23.02.2021), диск відеозвукозапису, фіскальний чек від 18.03.2021 свідчать про фіксацію комерційного використання музичного твору за допомогою відеокамери "Sony" у приміщенні кафе «Лофт» ФОП Галанець А.В. Відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, використовував спірний музичний твір без відповідного договору від суб`єкта авторського права чи організації колективного управління, що є порушенням вимог Закону України Про авторське право і суміжні права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, встановивши належність позивачеві виключних майнових авторських прав на спірний музичний твір, що переданий ним у добровільне управління ГО ОКУАСП; наявність у ГО ОКУАСП права на звернення до господарського суду з даним позовом; відсутність у відповідача необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірних музичних творів; факт використання відповідачем спірного музичного твору шляхом його публічного виконання; використання відповідачем спірного музичного твору без належної сплати винагороди, врахувавши фактичні обставини порушення та виходячи з принципів справедливості, добросовісності, розумності, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача компенсації у визначеній сумі.

Доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання таких об`єктів авторського права, матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин справи, правомірно притягнув ФОП Галанець А.В. до відповідальності у вигляді сплати компенсації, передбаченої пунктом г частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в сумі, що еквівалентна 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021, що становить 56 750,00 грн за пісню.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі також покликається на неповноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову.

Проте, такі твердження суд вважає необгрунтованими та зазначає, що позивачу на підставі договору № 128-ПФ від 23.02.2017 належать майнові авторські права на вказаний музичний твір, а ГС "ОКУАСП" відповідно до договору № АВ110620 від 26.06.2020 має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів. Позов пред`явлено ГС "ОКУАСП" в інтересах ТОВ "Бест Мьюзік".

Помилковим є також твердження скаржника, що в акті фіксації обов`язково має бути підпис відповідача чи його представника, оскільки приписами Закону України "Про авторське право і суміжні права", Закону України"Про ефективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав" не передбачено вимог щодо форми акта фіксації чи до складу осіб, що його складають. Не існує законодавчої заборони складати такі акти одноособово представником організації.

Не беруться також до уваги твердження скаржника щодо відсутності у ГС "ОКУАСП" акредитації, оскільки у спірних правовідносинах автор визначив конкретні майнові права для управління, які вносяться у відповідний каталог, відтак має місце добровільне колективне управління, а не розширене колективне управління, яке потребує акредитації.

Висловлювання сумніву відповідача стосовно належності проведення фіксації колегія суддів також вважає безпідставним з огляду на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 09.07.2019 у справі №910/12033/18, який зазначив про належність та допустимість вказаних доказів, у тому числі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 №71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №957), відповідно до якої представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акту фіксації.

Щодо оскарження рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу , колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Представник заявника позову звернувся до суду першої інстанції із заявою про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить стягнути з відповідача на користь ГС ОКУАСП судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 30 000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2021 позивачем та Адвокатським об`єднанням Інтелкрафтс укладено договір про надання професійної правничої допомоги №01/03/2021 (а.с. 39-41 т.1), відповідно до якого адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу (п.1.1 договору).

Детальний опис правової допомоги, що надається у кожному конкретному випадку, оформляється додатками до цього договору (п.1.3).

Згідно з п.2 додатку від 22.04.2021 до договору за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду у наступних розмірах: підготовка позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції 30 000,00 грн.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами подано наступні документи:

- копію договору про надання професійної правової допомоги від 01.03.2021 та додатку до договору від 22.04.2021,

- наказ №03/2021 від 01.03.2021;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5428 від 03.10.2013, видане адвокату Гуйді Д.М. та серія КВ №000083 від 1112.2017, видане Хлєбнікову С.Г.;

- акт від 02.12.2021 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції;

- платіжне доручення від 18.11.2021 № 12.08.2021 №1126, яке підтверджує сплату позивачем за професійну правничу допомогу за договором №01/03/2021 у справі №921/345/21 в сумі 30 000,00грн.

Зазначена сума винагороди охоплює такий перелік робіт адвоката/адвокатів: підготовка та написання позовної заяви з додатками; підготовка відповіді на відзив з додатками; заяви з процесуальних питань; письмових пояснень з додатками; підготовка клопотання про долучення доказів з додатками; клопотання про проведення засідання в режимі відеконференції; заяви про судові витрати з додатками; підготовка всіх копій документів та їх завіряння належним чином; формування та відправка документів відповідачу та в суд; надання пояснень, інші документи позивача; участь у судових засіданнях.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судова колегія враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд звертає увагу, що застосування відповідних положень ст.124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Близький за змістом висновок застосування ч.2 ст.124 ГПК України, є послідовним та сталим і міститься у низці постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 08.04.2021 у справі №905/716/20, від 31.03.2021 у справі №916/2087/18 .

У розумінні положень ч.5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись;

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу ;

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду в частині стягнення судових витрат на правову допомогу слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) та у справі Трофимчук проти України (Рішення ЄСПЛ від 28.10.2010), в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи викладені в апеляційній скарзі та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 алишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2022 у справі № 921/345/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т. Кордюк

О.С. Скрипчук