РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2022Справа № 910/5814/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Логістик Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТЛ Сервіс Україна»

про стягнення 23532 грн

Без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Логістик Сервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТЛ Сервіс Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 23532 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2022 між ТОВ «ФТЛ Сервіс Україна» та ТОВ «ЕЛС» було укладено Договір №ФТЛЕ00146 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні в частині оплати наданих послуг. На підставі заявки №98444 від 27.01.2022 позивачем було надано, а відповідачем отримано послуги на загальну суму 23532 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №987190 від 31.01.2022. Позивач зазначає, що 16.02.2022 ним було направлено на адресу відповідача документи для оплати послуг по перевезенню вантажів, а саме рахунок на оплату №00097 від 10.02.2022, акт надання послуг №00097 від 10.02.2022 та CMR, що підтверджується експрес-накладною №3673. Оскільки відповідачем не було сплачено вартість наданих послуг по перевезенню, позивач 13.01.2022 направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості з документами для оплати послуг, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення. Проте, відповідачем вказана претензія була залишена без задоволення. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23532 грн.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що у наданому позивачем описі вкладення в цінний лист від 12.04.2022 відсутній номер поштового відправлення, крім того, позивачем не надано доказів направлення оригіналу СМR №987190 та двох копій, завірених печаткою перевізника. Відповідач зазначає, що перевезення згідно наданої CMR було виконано саме за дорученням позивача. Також, позивач вказує на те, що зміст вантажної накладної не відповідає умовам Договору перевезення (заявки) укладеного між позивачем та відповідач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Логістик Сервіс» (далі - Експедитор 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФТЛ Сервіс Україна» (далі - Експедитор 1) укладено Договір №ФТЛЕ00146 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні (далі - Договір) відповідно до умов якого Експедитор 2 зобов`язується за плату і за рахунок Експедитора 1 організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом у міському і міжнародному сполученні. (п.1.2. Договору)

На підставі даного договору Експедитор 2 згідно заявок організовує перевезення вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом і проводить розрахунки з усіма учасникам транспортного процесу. (п.2.1. Договору)

Відповідно до п.2.2. Договору, умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, які необхідні для здійснення перевезень, узгоджуються сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. Допускається одержання заявки факсимільним зв`язком, або по електронній пошті (E-mail). Заявка вважається підтвердженою, якщо вона підписана Сторонами і скріплена їх печаткою.

Згідно п.3.1.2. Договору Експедитор 2 зобов`язується здійснювати транспортно-експедиторське обслуговування згідно заявок Експедитора 1.

Відповідно до п.4.4. Договору оплата здійснюється на підстав виставлених рахунків. Винагорода Експедитора 2 згідно цих рахунків, є різниця між сумою, що перерахована Експедитором 1 за виконання умов цього договору та транзитною сумою, що підлягає оплаті перевізникам (третім особам) залучених Експедитором 2 до виконання умов за даним договором.

Строк оплати Експедитором 1 3-5 календарних дні з моменту вивантаження (якщо інше не зазначено в заявці) за умови надання до цього моменту копій документів: Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок, податкова накладна. Оригінали зазначених документів досилаються поштою. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок Експедитора 2. (п.4.5. Договору)

27.01.2022 між сторонами було складено та підписано Заявку №98444 до Договору (далі - Заявка) відповідно до умов якої:

Замовник: ТОВ «ФТЛ Сервіс Україна».

Експедитор/Перевізник: ТОВ «Еліт Логістик Сервіс».

Маршрут: Німеччина - Україна.

Дата завантаження: 31.01.2022.

Адреса завантаження: Gladbachestr. 456 Halle 28141460 Neuss.

Адреса розвантаження вантажу: Добропольє, Донецька обл.

Термін доставки вантажу: 10.02.2022.

Фрахт: 700 евро по курсу НБУ на день вивантаження.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно зі ст.1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) (далі - Конвенція) ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження наданих послуг надано міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №987190 складену 31.01.2022.

Судом встановлено, що у графі 2 «Одержувач» вказаної накладної, зазначено найменування та адресу одержувача - ТОВ «Укрремсервіс»; 39600, Україна, м. Кременчук, вул. Софіївська, 36Б.

В той час надана позивачем заявка №98444 від 27.01.2022 не містить графи «Вантажоодержувач».

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що надана позивачем накладна CMR №987190 містить виправлення у графі 3 «Місце розвантаження вантажу» та у графі 24 «Вантаж одержано» міститься підпис невідомої особи без будь-яких зазначень та печаток, що унеможливлює встановлення судом факту надання позивачем послуг відповідачу за Договором №ФТЛЕ00146 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні від 27.01.2022 та заявкою №98444 від 27.01.2022.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, наступне.

Відповідно до п.22 Заявки оплата здійснюється за фактом вивантаження авто впродовж 10 банківських днів по отриманню оригіналів (Акт, рахунок, оригінал ЦМР та 2 копії ЦМР завірених печаткою перевізника), якщо отримувач вантажу не має претензій до цілісності вантажу. Оригінали зазначених документів досилаються поштою.

Відповідачем на підтвердження направлення вищевказаних документів надано експрес-накладну «Нової пошти» №3673 від 18.02.2022.

Проте, із вказаної накладної суд не може встановити вмісту направлення, тобто, неможливо встановити факту передання позивачем усіх документів які передбачені п.22 Заявки.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 12.04.2022 на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату заборгованості з додатками, на підтвердження чого позивачем надано фіскальний чек від 12.04.2022 та опис вкладення у цінний лист.

Відповідно до п.61 Правила надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 зазначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Проте, судом встановлено, що у вказаному описі вкладення у цінний лист відсутній номер поштового відправлення, а також відсутні відомості щодо направлення відповідачу оригіналу накладної CMR №987190.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 06.10.2022

Суддя Я.В. Маринченко