ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2022м. СумиСправа № 920/1022/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. за участі секретаря судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1022/21 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Роменський агролісгосп» (42087, Сумська область, Роменський район, с. Андріяшівка, вул. Шкільна, буд. 29, ідентифікаційний код 23637250),

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення 28 377,23 грн,

за участю представників сторін:

позивача - Литвиненко В.О. згідно ордеру від 01.09.2021 серії ВМ № 1019794,

відповідача - Алфімов В.В. за довіреністю від 04.10.2022 б/н приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

УСТАНОВИВ:

20.09.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки товару № 38 від 04.04.2019 в сумі 28 377,23 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем було порушено умови договору поставки товару № 38 від 04.04.2019 щодо оплати поставленого товару.

У позовній заяві позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається із судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Ухвалою від 27.09.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/1022/21; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання за наявними у справі матеріалами; призначити розгляд справи по суті на 09.11.2021, 10:30; встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановити позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив до 28.10.2021; встановити відповідачу строк для подання до суду заперечення до 01.11.2021.

02.11.2021 відповідачем подано до суду відзив від 23.10.2021 б/н (вх. № 9201/21), де відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю позовних вимог та зазначає, що ним не отримувався товар, указаний в товарно-транспортних накладних, доданих позивачем до позовної заяви. Відповідач зазначає, що він не підписував ці товарно-транспортні накладні, а також не уповноважував будь-яких осіб на прийняття товару та підписання товарно-транспортних накладних. Також відповідач зазначає, що на момент підписання вказаних товарно-транспортних накладних він знаходився за кордоном та не мав фізичної можливості їх підписати.

09.11.2021 представником позивача подано до суду заяву від 09.11.2021 б/н (вх. № 3986 від 09.11.2021), у якій представник позивача просить суд здійснювати розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою від 09.11.2021 у справі № 920/1022/21 постановлено задовольнити заяву представника позивача - Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Роменський агролісгосп» (42087, Сумська область, Роменський район, с. Андріяшівка, вул. Шкільна, буд. 29, ідентифікаційний код 23637250) щодо розгляду справи з викликом сторін від 09.11.2021 б/н (вх. № 3986 від 09.11.2021); подальший розгляд справи № 920/1022/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі відповідно до частини шостої статті 250 ГПК України; призначити підготовче засідання на 02.12.2021, 12:30 з повідомленням (викликом) учасників справи про дату, час і місце судового засідання; зобов`язати позивача та відповідача надати суду рахунки: від 04.04.2019 № 124, від 11.04.2019 № 128, від 26.04.2019 № 198, від 26.04.2019 № 200, від 08.05.2019 № 205, від 13.05.2019 № 240, від 14.05.2019 № 243, від 29.05.2019 № 253, від 06.06.2019 № 260, від 11.06.2019 № 263, від 19.06.2019 № 298, від 27.06.2019 № 302, від 08.07.2019 № 329, від 18.07.2019 № 345, від 26.09.2019 № 473, від 29.10.2019 № 572, від 15.11.2019 № 712, від 07.11.2019 № 803 та від 18.12.2019 №№ 817, 818, на підставі яких відповідачем - фізичною особою-підприємцем Ничиком В.В. здійснено оплату; а також інформацію, за що саме позивачем - Роменським дочірнім агролісогосподарським підприємством «Роменський агролісгосп» прийнято кошти від відповідача - фізичної особи-підприємця Ничика В.В. за прибутковими касовими ордерами від 16.09.2019 № 646, від 17.09.2019 № 649, від 18.09.2019 № 655, від 19.09.2019 № 661, від 20.09.2019 № 666 та від 17.12.2019 № 930; витребувані судом письмові докази надати до Господарського суду Сумської області у строк до 29.11.2021; у разі неможливості подати зазначені письмові докази у встановлений строк, повідомити про це суд із зазначенням причин неподання.

29.11.2021 представником позивача надіслано на електронну адресу суду письмові пояснення від 29.11.2021 (вх № 9835/21 від 29.11.2021), де представник позивача зазначає, що у зв`язку з його лікарняним відсутня можливість надати суду витребувані ухвалою від 09.11.2021 докази.

02.12.2021 представником позивача подано до суду заяву від 02.12.2021 б/н (вх. № 9933/21) про розгляд справи без участі представника позивача.

Також 02.12.2021 представником позивача подано до суду письмові пояснення від 02.12.2021 б/н (вх. № 9928/21 від 02.12.2021), де представник позивача на виконання ухвали суду надає копії рахунків: від 04.04.2019 № 124, від 11.04.2019 № 128, від 26.04.2019 № 198, від 26.04.2019 № 200, від 08.05.2019 № 205, від 13.05.2019 № 240, від 14.05.2019 № 243, від 29.05.2019 № 253, від 06.06.2019 № 260, від 11.06.2019 № 263, від 19.06.2019 № 298, від 27.06.2019 № 302, від 08.07.2019 № 329, від 18.07.2019 № 345, від 26.09.2019 № 473, від 29.10.2019 № 572, від 15.11.2019 № 712, від 07.11.2019 № 803 та від 18.12.2019 №№ 817, 818, на підставі яких відповідачем - фізичною особою-підприємцем Ничиком В.В. здійснено оплату. Вищевказані рахунки відповідно до статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами, оскільки містять відомості про господарську операцію та мають всі обов`язкові їх реквізити.

Також у письмових поясненнях представник позивача зазначає, що у прибуткових касових ордерах від 16.09.2019 № 646, від 17.09.2019 № 649, від 18.09.2019 № 655, від 19.09.2019 № 661, від 20.09.2019 № 666 та від 17.12.2019 № 930 підставою для отримання позивачем - Роменським дочірнім агролісогосподарським підприємством «Роменський агролісгосп» грошових коштів від відповідача - фізичної особи-підприємця Ничика В.В. зазначено «за лісоматеріали». Станом на дату складення прибуткових касових ордерів між позивачем та відповідачем мали місце виключно правовідносини за договором поставки товару № 38 від 04.04.2019, предметом якого згідно з пунктом 1.1 договору був продаж відповідачу товару (пиломатеріалів, лісоматеріалів), за який відповідач був зобов`язаний прийняти та оплатити цю продукцію позивачу. Таким чином, позивачем прийнято кошти від відповідача за прибутковими касовими ордерами від 16.09.2019 № 646, від 17.09.2019 № 649, від 18.09.2019 № 655, від 19.09.2019 № 661, від 20.09.2019 № 666 та від 17.12.2019 № 930 за поставку лісоматеріалів за договором поставки товару № 38 від 04.04.2019.

Крім наведеного представником позивача подано до суду клопотання від 02.12.2021 б/н (вх. № 4285 від 02.12.2021) про витребування доказів, де представник позивача просить суд витребувати у фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ): податкові декларації з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за квітень-грудень 2019 року.

Ухвалою від 02.12.2021 у справі № 920/1022/21 судом постановлено письмові пояснення представника позивача від 29.11.2021 б/н (вх. № 9835/21 від 29.11.2021), надіслані представником позивача на електронну адресу суду 29.11.2021, повернути позивачу без розгляду; письмові пояснення представника позивача від 02.12.2021 б/н (вх. № 9928/21 від 02.12.2021) долучити до матеріалів цієї справи; клопотання представника позивача від 02.12.2021 б/н (вх. № 4285 від 02.12.2021) про витребування доказів задовольнити; продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів з 11 січня 2022 року до 10 лютого 2022 року; відкласти підготовче засідання на 22.12.2021, 10:00; зобов`язати відповідача надати суду наступні докази: податкові декларації з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за квітень-грудень 2019 року. Витребувані судом письмові докази надати суду до 20.12.2021.

Представником позивача подано до суду клопотання від 13.12.2021 б/н (вх. № 10202/21 від 14.12.2021) про витребування доказів, де представник позивача просить суд витребувати у Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5).

Ухвалою від 22.12.2021 у справі № 920/1022/21 постановлено клопотання представника позивача від 13.12.2021 б/н (вх. № 10202/21 від 14.12.2021) про витребування доказів задовольнити; витребувати у Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5); витребувані судом письмові докази надати суду до 31.01.2022; повторно зобов`язати відповідача надати суду наступні докази: податкові декларації з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за квітень-грудень 2019 року; витребувані судом письмові докази надати суду до 31.01.2022; відкласти підготовче засідання на 03.02.2022, 10:00.

Відповідач звернувся до суду із заявою від 04.01.2022 б/н (вх. № 87 від 11.01.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, де просить суд забезпечити можливість участі відповідача та його представника у підготовчому засіданні, яке відбудеться 03.02.2022, 10:00 в режимі відеоконференції та визначити Роменський міськрайонний суд Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:) відповідальним за проведення відеоконференції під час вищевказаного судового засідання.

Ухвалою від 13.01.2022 у праві 3 920/1022/21 постановлено задовольнити заяву відповідача від 04.01.2022 б/н (вх. № 87 від 11.01.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; провести підготовче засідання, призначене на 03.02.2022, 10:00 в режимі відеоконференції; доручити Роменському міськрайонному суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:) забезпечити проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції за участі відповідача та його представника.

Представником позивача надано до суду клопотання від 13.12.2021 б/н (вх. № 530/22 від 24.01.2022) про приєднання доказів до матеріалів справи, де представник позивача, посилаючись на частину десяту статті 80 ГПК України, зазначає, що додані ним до цього клопотання письмові докази не були подані до суду разом із позовною заявою, необхідність їх подання встановлена після ознайомлення з відзивом та у зв`язку із запереченням відповідачем факту поставки лісопродукції, і такі докази підтверджують реальність операцій із постачання лісопродукції позивачем відповідачу та податкових зобов`язань з такими операціями. На підставі наведеного представник позивача просить суд долучити до матеріалів цієї справи надані письмові докази.

У підготовчому засіданні 03.02.2022 судом постановлено протокольну ухвалу, яку відповідно до приписів частини п`ятої статті 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання, та відповідно до якої постановлено задовольнити клопотання представника позивача від 13.12.2021 б/н (вх. № 530/22 від 24.01.2022) про приєднання доказів до матеріалів справи та долучити до матеріалів цієї справи надані представником позивача додаткові письмові докази.

Ухвалою від 03.02.2022 у справі № 920/1022/21 судом постановлено відкласти підготовче засідання на 24.02.2022, 14:30 за участі відповідача та його представника в режимі відеоконференції у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:); повторно витребувати у Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5); витребувані судом письмові докази надати суду до 21.02.2022; повторно зобов`язати відповідача надати суду наступні докази: податкові декларації з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за квітень-грудень 2019 року; витребувані судом письмові докази надати суду до 21.01.2022; повідомити Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) та відповідача - фізичну особу-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про те, що відповідно до частини першої статті 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин. Крім того, відповідно до положень статті 246 Господарського процесуального кодексу України, має право винести окрему ухвалу, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, незалежно від того чи є вони учасниками судового процесу.

21.02.2022 відповідачем подано до суду клопотання від 15.02.2022 б/н (вх. № 1342/22 від 21.02.2022), де відповідач просить суд долучити до матеріалів справи копії податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів»; постановити окрему ухвалу стосовно порушення службовими особами позивача законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, яку надіслати прокурору або органу досудового слідства та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

22.02.2022 представником Головного управління ДПС у Сумській області на виконання вимог суду, викладений в ухвалі від 03.02.2022 у цій справі разом із клопотанням про долучення доказів від 18.02.2022 № 677/5/18-28-20-0314 (вх. № 1353/22 від 22.02.2022) надіслано до суду податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) на 36-ти аркушах.

23.02.2022 відповідачем електронною поштою надіслано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.02.2022, 14:30.

Представником Головного управління ДПС у Сумській області на виконання вимог суду, викладений в ухвалі від 03.02.2022 у цій справі повторно разом із клопотанням про долучення доказів від 21.02.2022 № 714/5/18-28-20-11 (вх. № 1458 від 25.04.2022) надіслано до суду податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5).

Підготовче засідання, призначене на 24.02.2022, 14:30, не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду № 12/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 05.05.2022 у справі № 920/1022/21 суд призначив підготовче засідання на 07.06.2022, 10:30 за участі відповідача та його представника у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:).

У підготовчому засіданні 07.06.2022 судом постановлено протокольні ухвали, які відповідно до приписів частини п`ятої статті 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання, та відповідно до яких постановлено клопотання відповідача від 15.02.2022 б/н (вх. № 1342/22 від 21.02.2022) задовольнити в частині долучення до матеріалів справи копії податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень-грудень 2019 року з додатком 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», долучити до матеріалів цієї справи надані відповідачем документи; клопотання представників Головного управління ДПС у Сумській області від 18.02.2022 № 677/5/18-28-20-0314 (вх. № 1353/22 від 22.02.2022) та від 21.02.2022 № 714/5/18-28-20-11 (вх. № 1458 від 25.04.2022) про долучення доказів задовольнити та долучити до матеріалів цієї справи надані представниками Головного управління ДПС у Сумській області письмові докази; клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.02.2022, 14:30, залишити без розгляду, у зв`язку з його неактуальністю на даний час.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.06.2022 у цій справі постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 920/1022/21 до судового розгляду по суті в судове засідання на 19.07.2022, 11:00 за участі відповідача та його представника у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:).

У зв?язку з оголошенням повітряної тривоги 19.07.2022 розгляд справи по суті не розпочато та не відбулося, у зв?язку з чим ухвалою суду від 19.07.2022 у цій справі постановлено призначити розгляд справи по суті на 25.08.2022, 10:00 за участі відповідача та його представника у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail:).

Водночас, судове засідання по суті у цій справі, призначене на 25.08.2022, 10:00, не відбулось у зв`язку із відпусткою судді Джепи Ю.А. з 23.08.2022 до 26.08.2022, що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ураховуючи положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України суд ухвалою від 06.09.2022 призначив судове засідання по суті у цій справі на 05.10.2022, 11:00.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні по суті 05.10.2022 безпосередньо у приміщенні суду, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті 05.10.2022 приймав участь у режимі відеоконференції у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області (42000, м. Ромни, вул. Соборна, 12 (бул. Шевченка, 14) e-mail: ) у відповідності до статті 197 ГПК України, проти позову заперечував.

Згідно зі статтею 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Суд вважає за доцільне зазначити, що учасникам справи надано достатньо часу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів. Приймаючи до уваги наведене та принципи змагальності і диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 05.10.2022 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

04.04.2019 між сторонами у справі укладено договір поставки товару № 38 (далі - договір), за яким позивач зобов?язується передати у власність відповідача товар (пиломатеріали, лісоматеріали), а відповідач зобов?язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором, згідно специфікацій (додатків), які є невід`ємними частинами цього договору (пункт 1.1 договору).

Пунктом 2 договору визначено, що товар поставляється відповідачу окремими партіями в кількості і асортименті згідно накладної, виписаної позивачем. Продукція відвантажується відповідачу на умовах франко-нижній склад. Документи на товар, які позивач повинен передати відповідачу на момент прийому товару за кількістю та якістю: рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна (якщо послуги - акт). Дата поставки товару визначається датою, вказаною у видатковій накладній.

Відповідно до пункту 4 договору товар, який поставляє позивач, оплачується відповідачем за цінами, що визначені прейскурантом цінна момент відвантаження, що діють у позивача, або протоколом погодження вільної оптової ціни на лісопродукцію або у специфікації позивача та товарно-транспортній накладній. Ціни можуть змінюватись в зв?язку зі збільшенням витрат на виробництво продукції. Загальна вартість договору визначається сумарною вартістю поставленого товару, відповідно до підписаних видаткових накладних.

Пунктами 5.1-5.2. договору встановлено, що поставка кожної окремої партії продукції здійснюється відповідачем на умовах 100 % передоплати. Форма розрахунків: готівка або безготівковий розрахунок.

Відповідно до пункту 6 договору товар вважається прийнятим по кількості - згідно з об`єктом, зазначених у товарно-транспортній накладній; по якості - згідно із сертифікатом якості або іншим документом.

Пунктом 9.2 договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Згідно з пунктом 10.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019, а в частині фінансових зобов?язань - до повного їх виконання.

На виконання умов договору позивачем за період з квітня 2019 року по грудень 2019 року здійснено передачу відповідачу лісопродукції на загальну суму 463 689,44 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 28-66): від 04.04.2019 № 334690 на суму 12 871,46 грн;

від 04.04.2019 № 334691 на суму 11 369,89 грн;

від 15.04.2019 № 343387 на суму 7 514,60 грн;

від 16.04.2019 № 343386 на суму 12 835,01 грн;

від 26.04.2019 № 343462 на суму 13 433,14 грн;

від 26.04.2019 № 343463 на суму 11 710,29 грн;

від 07.05.2019 № 343473 на суму 9 790,89 грн;

від 08.05.2019 № 343474 на суму 15 297,24 грн;

від 21.05.2019 № 375009 на суму 11 483,51 грн;

від 23.05.2019 № 375061 на суму 13 260,02 грн;

від 24.05.2019 № 375022 на суму 11 323,54 грн;

від 30.05.2019 № 375062 на суму 8 026,64 грн;

від 10.06.2019 № 375080 на суму 10 902,50 грн;

від 10.06.2019 № 376098 на суму 10 142,40 грн;

від 19.06.2019 № 375158 на суму 9 185,62 грн;

від 25.06.2019 № 375190 на суму 9 852,91 грн;

від 27.06.2019 № 375204 на суму 11 624,61 грн;

від 27.06.2019 № 375211 на суму 5 873,32 грн;

від 09.07.2019 № 341304 на суму 15 315,13 грн;

від 17.07.2019 № 341479 на суму 13 180,51 грн;

від 17.07.2019 № 341485 на суму 13 774,80 грн;

від 03.09.2019 № 363578 на суму 11 931,76 грн;

від 04.09.2019 № 363576 на суму 10 504,18 грн;

від 04.09.2019 № 363579 на суму 10 632,56 грн;

від 04.09.2019 № 363580 на суму 9 057,94 грн;

від 26.09.2019 № 343256 на суму 13 651,38 грн;

від 26.09.2019 № 343257 на суму 14 109,96 грн;

від 22.10.2019 № 364218 на суму 8 969,30 грн;

від 30.10.2019 № 364233 на суму 25 479,98 грн;

від 31.10.2019 № 364246 на суму 4 736,83 грн;

від 01.11.2019 № 357899 на суму 11 395,80 грн;

від 12.11.2019 № 357944 на суму 12 183,33 грн;

від 12.11.2019 № 357947 на суму 9 907,17 грн;

від 12.11.2019 № 357948 на суму 15 394,82 грн;

від 12.12.2019 № 326247 на суму 14 806,04 грн;

від 12.12.2019 № 326249 на суму 8 772,19 грн;

від 13.12.2019 № 326246 на суму 14 899,73 грн;

від 25.12.2019 № 326110 на суму 13 568,55 грн;

від 26.12.2019 № 326124 на суму 14 793,89 грн.

Також, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату товару (т. 1 а.с. 142-161): від 04.04.2019 № 124 на суму 24 241,35 грн; від 11.04.2019 № 128 на суму 20 349,61 грн; від 26.04.2019 № 198 на суму 15 000,00 грн; від 26.04.2019 № 200 на суму 10 143,43 грн; від 08.05.2019 № 205 на суму 9 790,89 грн; від 13.05.2019 № 240 на суму 26 780,75 грн; від 14.05.2019 № 243 на суму 11 323,54 грн; від 29.05.2019 № 253 на суму 9 000,00 грн; від 06.06.2019 № 260 на суму 12 286,64 грн; від 11.06.2019 № 263 на суму 21 044,90 грн; від 19.06.2019 № 298 на суму 9 185,62 грн; від 27.06.2019 № 302 на суму 27 350,84 грн; від 08.07.2019 № 329 на суму 15 315,13 грн; від 18.07.2019 № 345 на суму 25 650,13 грн; від 26.09.2019 № 473 на суму 27 761,34 грн; від 29.10.2019 № 572 на суму 25 295,42 грн; від 15.11.2019 № 712 на суму 37 485,38 грн; від 07.11.2019 № 803 на суму 25 101,93 грн; від 18.12.2019 № 817 на суму 14 806,04 грн; від 18.12.2019 № 818 на суму 14 899,73 грн; від 25.12.2019 № 824 на суму 13 568,55 грн та від 26.12.2019 № 825 на суму 14 793,89 грн.

Водночас відповідачем була здійснена часткова сплата боргу за поставлений товар (лісопродукцію) в сумі 435 312,21 грн, що підтверджується:

1) платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 67-80, 86-89, 91):

№ 4072 від 05.04.2019 в сумі 24 241,35 грн згідно рахунка від 04.04.2019 № 124;

№ 4075 від 12.04.2019 в сумі 20 349,61 грн згідно рахунка від 11.04.2019 № 128;

№ 4096 від 26.04.2019 в сумі 15 000,00 грн згідно рахунка від 26.04.2019 № 198;

№ 4106 від 03.05.2019 в сумі 10 143,43 грн згідно рахунка від 26.04.2019 № 200;

№ 4109 від 08.05.2019 в сумі 9 790,89 грн згідно рахунка від 08.05.2019 № 205;

№ 4140 від 29.05.2019 в сумі 26 780,75 грн згідно рахунка від 13.05.2019 № 240;

№ 4141 від 29.05.2020 в сумі 11 323,54 грн згідно рахунка від 14.05.2019 № 243;

№ 4142 від 29.05.2019 в сумі 9 000,00 грн згідно рахунка від 29.05.2019 № 253;

№ 4159 від 06.06.2019 в сумі 12 286,64 грн згідно рахунка від 06.06.2019 № 260;

№ 4169 від 14.06.2019 в сумі 21 044,90 грн згідно рахунка від 11.06.2019 № 263;

№ 4179 від 19.06.2019 в сумі 9 185,62 грн згідно рахунка від 19.06.2019 № 298;

№ 4195 від 27.06.2019 в сумі 27 350,84 грн згідно рахунка від 27.06.2019 № 302;

№ 4217 від 08.07.2019 в сумі 15 315,13 грн згідно рахунка від 08.07.2019 № 329;

№ 4266 від 06.08.2019 в сумі 26 955,31 грн згідно рахунка від 18.07.2019 № 345;

№ 4381 від 27.09.2019 в сумі 27 761,34 грн згідно рахунка від 26.09.2019 № 473;

№ 4431 від 29.10.2019 в сумі 25 295,42 грн згідно рахунка від 29.10.2019 № 572;

№ 4483 від 27.11.2019 в сумі 37 485,38 грн згідно рахунка від 15.11.2019 № 712;

№ 4458 від 13.11.2019 в сумі 25 101,93 грн згідно рахунка від 07.11.2019 № 803;

№ 4513 від 27.12.2019 в сумі 14 806,04 грн згідно рахунка від 18.12.2019 № 817;

№ 4514 від 24.12.2019 в сумі 14 899,73 грн згідно рахунка від 18.12.2019 № 818;

2) прибутковими касовими ордерами (т. 1 а.с. 81-85, 90): від 16.09.2019 № 646 на суму 10 000,00 грн; від 17.09.2019 № 649 на суму 10 000,00 грн; від 18.09.2019 № 655 на суму 10 000,00 грн; від 19.09.2019 № 661 на суму 10 000,00 грн; від 20.09.2019 № 666 на суму 2 422,00 грн та від 17.12.2019 № 930 на суму 8 772,19 грн.

31.03.2021 за вих. № 84 позивач надіслав відповідачу претензію, в якій просив відповідача погасити заборгованість за договором в сумі 28 377,23 грн, додавши до претензії акт звірки взаєморозрахунків за 2019 рік, в якому в т.ч. враховані вищезазначені проплати відповідача за договором та копію договору поставки товару від 04.04.2019 № 38.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 07.04.2021 відповідачем отримана зазначена претензія позивача, але залишена без задоволення.

Таким чином, загальна сума поставленого товару позивачем відповідачу за договором склала 463 689,44 грн, а часткова сплата відповідачем вартості поставленого товару склала 435 312,21 грн, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, 28 377,23 грн вартості поставленого товару за договором відповідачем не сплачено, у зв?язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що ним не отримувався товар, указаний в товарно-транспортних накладних, доданих позивачем до позовної заяви; не підписував ці товарно-транспортні накладні, а також не уповноважував будь-яких осіб на прийняття товару та підписання товарно-транспортних накладних.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 ЦК України).

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 цього ж кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов?язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов?язаний здійснити оплату.

Відповідач отримав поставлений позивачем товар (надані послуги) без будь-яких заперечень, а тому, враховуючи положення статті 692 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з статей 526, 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт отримання відповідачем поставленого позивачем товару на загальну суму 463 689,44 грн підтверджується матеріалами справи, а саме: співставленям змісту товарно-транспортних накладних (від 04.04.2019 № 334690 на суму 12 871,46 грн; від 04.04.2019 № 334691 на суму 11 369,89 грн; від 15.04.2019 № 343387 на суму 7 514,60 грн; від 16.04.2019 № 343386 на суму 12 835,01 грн; від 26.04.2019 № 343462 на суму 13 433,14 грн; від 26.04.2019 № 343463 на суму 11 710,29 грн; від 07.05.2019 № 343473 на суму 9 790,89 грн; від 08.05.2019 № 343474 на суму 15 297,24 грн; від 21.05.2019 № 375009 на суму 11 483,51 грн; від 23.05.2019 № 375061 на суму 13 260,02 грн; від 24.05.2019 № 375022 на суму 11 323,54 грн; від 30.05.2019 № 375062 на суму 8 026,64 грн; від 10.06.2019 № 375080 на суму 10 902,50 грн; від 10.06.2019 № 376098 на суму 10 142,40 грн; від 19.06.2019 № 375158 на суму 9 185,62 грн; від 25.06.2019 № 375190 на суму 9 852,91 грн; від 27.06.2019 № 375204 на суму 11 624,61 грн; від 27.06.2019 № 375211 на суму 5 873,32 грн; від 09.07.2019 № 341304 на суму 15 315,13 грн; від 17.07.2019 № 341479 на суму 13 180,51 грн; від 17.07.2019 № 341485 на суму 13 774,80 грн; від 03.09.2019 № 363578 на суму 11 931,76 грн; від 04.09.2019 № 363576 на суму 10 504,18 грн; від 04.09.2019 № 363579 на суму 10 632,56 грн; від 04.09.2019 № 363580 на суму 9 057,94 грн; від 26.09.2019 № 343256 на суму 13 651,38 грн; від 26.09.2019 № 343257 на суму 14 109,96 грн; від 22.10.2019 № 364218 на суму 8 969,30 грн; від 30.10.2019 № 364233 на суму 25 479,98 грн; від 31.10.2019 № 364246 на суму 4 736,83 грн; від 01.11.2019 № 357899 на суму 11 395,80 грн; від 12.11.2019 № 357944 на суму 12 183,33 грн; від 12.11.2019 № 357947 на суму 9 907,17 грн; від 12.11.2019 № 357948 на суму 15 394,82 грн; від 12.12.2019 № 326247 на суму 14 806,04 грн; від 12.12.2019 № 326249 на суму 8 772,19 грн; від 13.12.2019 № 326246 на суму 14 899,73 грн; від 25.12.2019 № 326110 на суму 13 568,55 грн; від 26.12.2019 № 326124 на суму 14 793,89 грн) та здійсненням відповідачем часткової оплати за договором на суму 435 312,21 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (№ 4072 від 05.04.2019 в сумі 24 241,35 грн; № 4075 від 12.04.2019 в сумі 20 349,61 грн; № 4096 від 26.04.2019 в сумі 15 000,00 грн; № 4106 від 03.05.2019 в сумі 10 143,43 грн; № 4109 від 08.05.2019 в сумі 9 790,89 грн; № 4140 від 29.05.2019 в сумі 26 780,75 грн; № 4141 від 29.05.2020 в сумі 11 323,54 грн; № 4142 від 29.05.2019 в сумі 9 000,00 грн; № 4159 від 06.06.2019 в сумі 12 286,64 грн; № 4169 від 14.06.2019 в сумі 21 044,90 грн; № 4179 від 19.06.2019 в сумі 9 185,62 грн; № 4195 від 27.06.2019 в сумі 27 350,84 грн; № 4217 від 08.07.2019 в сумі 15 315,13 грн; № 4266 від 06.08.2019 в сумі 26 955,31 грн; № 4381 від 27.09.2019 в сумі 27 761,34 грн; № 4431 від 29.10.2019 в сумі 25 295,42 грн; № 4483 від 27.11.2019 в сумі 37 485,38 грн; № 4458 від 13.11.2019 в сумі 25 101,93 грн; № 4513 від 27.12.2019 в сумі 14 806,04 грн та № 4514 від 24.12.2019 в сумі 14 899,73 грн; прибутковими касовими ордерами від 16.09.2019 № 646 на суму 10 000,00 грн; від 17.09.2019 № 649 на суму 10 000,00 грн; від 18.09.2019 № 655 на суму 10 000,00 грн; від 19.09.2019 № 661 на суму 10 000,00 грн; від 20.09.2019 № 666 на суму 2 422,00 грн; від 17.12.2019 № 930 на суму 8 772,19 грн) та не спростовується відповідачем.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

Незважаючи на певні недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, рахунки на оплату поставленого товару та платіжні доручення й прибуткові касові ордери відповідно до вимог статей 1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містять відомості про господарську операцію та мають всі обов`язкові їх реквізити.

Згідно з даними Реєстру платників ПДВ позивач і відповідач є платниками ПДВ, які відповідно до положень Податкового кодексу України нараховують податкові зобов?язання та податковий кредит із податку на додану вартість.

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов?язань платник податку зобов?язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов?язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов?язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17 та Верховним Судом у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19.

Після кожної операції із постачання відповідачу лісопродукції відповідно до зазначених товарно-транспортних накладних, позивачем складалися податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: від 04.04.2019 № 19 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 334690, 334691 від 04.04.2019); від 16.04.2019 № 20 (на суму товарно-транспортних накладних № 343387 від 15.04.2019, № 343386 від 16.04.2019); від 26.04.2019 № 31 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 343462, 343463 від 26.04.2019); від 07.05.2019 № 2 (на суму товарно-транспортної накладної № 343473 від 07.05.2019); від 08.05.2019 № 3 (на суму товарно-транспортної накладної № 343474 від 08.05.2019); від 21.05.2019 № 17 (на суму товарно-транспортної накладної № 375009 від 21.05.2019); від 23.05.2019 № 17 (на суму товарно-транспортної накладної № 375061 від 23.05.2019); від 24.05.2019 № 19 (на суму товарно-транспортної накладної № 375022 від 24.05.2019); від 30.05.2019 № 27 (на суму товарно-транспортної накладної № 375062 від 30.05.2019); від 10.06.2019 № 6 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 375080, 375098 від 10.06.2019); від 19.06.2019 № 18 (на суму товарно-транспортної накладної № 375158 від 19.06.2019); від 25.06.2019 № 24 (на суму товарно-транспортної накладної № 375190 від 25.06.2019); від 27.06.2019 № 28 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 375204, 375211 від 27.06.2019); від 08.07.2019 № 10 (на суму товарно-транспортної накладної № 341304 від 09.07.2019); від 17.07.2019 № 20 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 341479, 341485 від 17.07.2019); від 03.09.2019 № 2 (на суму товарно-транспортної накладної № 363578 від 03.09.2019); від 04.09.2019 № 5 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 363576, 363579, 363580 від 04.09.2019); від 26.09.2019 № 35 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 343256, 343257 від 26.09.2019); від 30.10.2019 № 43 (на суму товарно-транспортної накладної № 364218 від 22.10.2019); від 20.09.2019 № 34 (на суму товарно-транспортної накладної № 364233 від 30.10.2019); від 22.10.2019 № 29 (на суму товарно-транспортної накладної № 364233 від 30.10.2019); від 29.10.2019 № 41 (на суму товарно-транспортної накладної № 364233 від 30.10.2019); від 31.10.2019 № 44 (на суму товарно-транспортної накладної № 364246 від 31.10.2019); від 01.11.2019 № 4 (на суму товарно-транспортної накладної № 357899 від 01.11.2019); від 12.11.2019 № 20 (на суму товарно-транспортної накладної № 357944 від 12.11.2019); від 12.11.2019 № 19 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 357947, 357948 від 12.11.2019); від 12.12.2019 № 12 (на суму товарно-транспортних накладних №№ 326247, 326249 від 12.12.2019); від 13.12.2019 № 14 (на суму товарно-транспортної накладної № 326246 від 13.12.2019); від 25.12.2019 № 26 (на суму товарно-транспортної накладної № 326110 від 25.12.2019) та від 26.12.2019 № 28 (на суму товарно-транспортної накладної № 326124 від 26.12.2019) (т. 1 а.с. 198-260).

Матеріали справи містять докази декларування спірних господарських операцій відповідачем (т. 2 а.с. 4-48, 54-89, 94-161), а тому доводи відповідача у щодо неотримання ним товару від позивача визнаються судом необґрунтованими, у тому числі з огляду на те, що відповідачем сформовано як покупцем податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19.

Відповідач отримав поставлений позивачем товар без будь-яких заперечень, а тому, враховуючи положення статті 692 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, в порушення умов договорів та вимог статей 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач за отриманий товар не розрахувався в повному обсязі та у встановлені договором строки, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, суд не приймає до уваги за їх необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки твердження відповідача щодо того, що товар, вказаний у доданих до позову товарно-транспортних накладних він не отримував та не проводив по ньому оплату, не відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем здійснювались оплати за поставлений позивачем товар на підставі зазначених вище рахунків, виставлених позивачем на оплату поставленого за договором товару. Непідписання товарно-транспортної накладної, за умови реальної поставки товару, визнання цього факту покупцем (частина перша статті 75 ГПК України) і відсутність будь-яких претензій щодо якості товару не може бути підставою для відмови від оплати поставленої частини товару (постанова Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 916/1195/21).

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що відповідачем не було подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих та підтверджених доказами заперечень проти вимог позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 28 377,23 грн заборгованості за поставлену лісопродукцію по договору поставки товару від 04.04.2019 № 38 визнаються судом такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, та достовірними доказами, у розумінні статей 76-78 ГПК України, а тому підлягають задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Роменський агролісгосп» (42087, Сумська область, Роменський район, с. Андріяшівка, вул. Шкільна, буд. 29, ідентифікаційний код 23637250) заборгованість за поставлений товар за договором поставки товару від 04.04.2019 № 38 в сумі 28 377,23 грн (двадцять вісім тисяч триста сімдесят сім гривень двадцять три копійки) та відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17 жовтня 2022 року.

Суддя Ю.А. Джепа