УХВАЛА

м. Київ

18.10.2022Справа № 910/10100/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»

до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

про усунення перешкод у користуванні майном.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні належними позивачу на праві власності 40 транспортними засобами шляхом припинення обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів.

З поданої позовної заяви вбачається, що в ній об`єднано вимоги про усунення перешкод в користуванні належними позивачу на праві власності 40 транспортними засобами.

Крім того, позовні вимоги ґрунтуються на трьох різних Договорах про надання фінансового лізину.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За приписами ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Таким чином, позивачем в одній позовній заяві об`єднано вимоги про усунення перешкод в користуванні належними позивачу на праві власності 40 транспортними засобами шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за сорока різними номерами, у зв`язку з чим для встановлення обставин справи при розгляді такої позовної заяви, судом має бути досліджено кожне обтяження окремо, які виникли за трьома різними Публічними Договорами про надання фінансового лізину, обставини виконання кожного з яких сторонами можуть підтверджуватися різними доказами.

Отже, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих обсягів та видів поставок, врегульованих сторонами окремими договорами.

Суд зазначає, що спільний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню усіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін.

В даному випадку, під час розгляду справи підлягають встановленню обставини де є необхідним з`ясування чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги, що виникли, з`ясування обставин щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

При цьому, сам факт наявності правовідносин в одному складі учасників, подібність умов укладених правочинів та документів, які мають бути доказами на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, жодним чином не унеможливлює вирішення питання щодо наявності правових підстав для усунення перешкод у користуванні майном.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні належними позивачу на праві власності 40 транспортними засобами шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за сорока різними номерами, не є такими, що пов`язані один з одним ані підставами виникнення, ані поданими доказами в їх обґрунтування, що виключає можливість застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо об`єднання даних позовних вимог в одній позовній заяві.

Одночасно суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви та доданих до неї документів заявнику на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути заявнику.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Алєєва