ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022м. ДніпроСправа № 904/2437/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Гончаренка Олексія Олександровича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 11 124,43 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гончаренка Олексія Олександровича заборгованості у сумі 11124,43 грн, з яких: 9369,19 грн основний борг, 635,53 грн пеня, 655,84 грн штраф, 313,92 грн інфляційні втрати, 3% річних 149,95 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленої йому теплової енергії у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року за договором купівлі-продажу теплової енергії № 1475 від 03.12.2013.

Ухвалою суд від 18.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

Про відкриття провадження у справі та можливість подання заяв по суті справи відповідач повідомлявся відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі теплопостачальна організація-продавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Гончаренком Олексієм Олександровичем (далі споживач-покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1475 від 03.12.2013 (далі договір).

За цим договором теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно з чинним законодавством тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених у Додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

опалення на вентиляцію в період опалювального періоду;

гаряче водопостачання протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу).

За умовами підпункту 4.2.5 пункту 4.2 договору теплопостачальна організація-продавець виписує рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляє акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем у підписаному зі свого боку вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, а у разі їх відсутності розрахунковим способом.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається-покупцем проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 договору визначено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно з чинним законодавством України, шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 7.3 договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

За змістом пункту 7.4 договору відмова споживача-покупця від підписання акта не звільняє його від оплати за отриману теплову енергію.

Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 02.12.2014 з урахуванням частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України (пункт 10.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін (пункт 10.3 договору).

У справі відсутні письмові заяви сторін про припинення договору, що свідчить про його чинність протягом спірного періоду.

Згідно з дислокацією, яка є Додатком № 3 до договору, постачання позивачем теплової енергії за договором здійснюється на об`єкт відповідача магазин, розташований за адресою: Сонячний 47/1, площею 64,2 кв.м; навантаження на опалення 0,0025 Гкал/год, навантаження на гарячу воду - 0,0002 Гкал/год (а.с. 28).

З витягу з Державного реєстру правочинів № 1283163 від 28.07.2005 вбачається, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2005 є співвласниками приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,2 кв.м.

На виконання умов договору позивач у період із листопада 2020 року по квітень 2021 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 9369,19 грн.

На підтвердження зазначеного позивачем надані підписані ним в односторонньому порядку акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) (далі спірні акти):

№ 5274 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 763,68 грн (а.с. 29);

№ 6535 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 2074,40 грн (а.с. 32);

№ 414 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 2083,55 грн (а.с. 35);

№ 1564 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1943,30 грн (а.с. 38);

№ 2777 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 1823,10 грн (а.с. 40);

№ 3914 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 681,16 грн (а.с. 42).

Спірні акти та рахунки за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року разом із супровідними листами були направлені відповідачу рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, але не були вручені адресатові й повернулись відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 30-31, 33-34, 36-37, 39, 41, 43-44).

Відповідач свого обов`язку з оплати спожитої протягом листопада 2020 року квітня 2021 року теплової енергії на суму 9369,19 грн не виконав, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо поставки й оплати теплової енергії.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 6.3 договору, враховуючи вимоги статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строків, відповідач повинен був здійснити оплату спожитої теплової енергії за спірними актами у наступні строки:

№ 5274 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 763,68 грн не пізніше 21.12.2020;

№ 6535 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 2074,40 грн не пізніше 20.01.2021;

№ 414 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 2083,55 грн не пізніше 22.02.2021;

№ 1564 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1943,30 грн не пізніше 22.03.2021;

№ 2777 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 1823,10 грн не пізніше 20.04.2021;

№ 3914 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 681,16 грн не пізніше 20.05.2021.

Отже, строк оплати є таким, що настав.

Згідно з положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача вартості теплової енергії у сумі 9369,19 грн, підтверджені наявними у справі доказами та не спростовані відповідачем. Докази повної оплати відповідачем спожитої теплової енергії відсутні.

Відтак, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 9369,19 грн є законними й обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За порушення відповідачем строків оплати спожитої теплової енергії позивач заявив до стягнення з пеню в сумі 635,53 грн, яка розрахована ним за загальний період з 21.12.2020 по 16.09.2021 із заборгованості за кожним спірним актом окремо, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Із змісту пункту 7.3 договору вбачається, що сторонами не було визначено розміру та бази нарахування пені, а встановлено лише її граничну величину не більше подвійної облікової ставки НБУ. В той же час норми закону, які регулюють спірні правовідносини, так само не визначають розміру штрафної санкції у вигляді пені, яка підлягає застосуванню за порушення відповідного грошового зобов`язання.

Тож, оскільки пеню може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом чи договором, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 635,53 грн є безпідставною.

Крім того, за порушення строків оплати поставленої теплової енергії понад 30 днів позивач відповідно до пункту 7.3 договору просить стягнути з відповідача 7% штрафу в загальній сумі 655,84 грн, розрахованого із заборгованості за кожним спірним актом окремо.

При перевірці судом розрахунку суми штрафу порушень не встановлено.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані нормами статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в сумі 313,92 грн за загальний період із січня по липень 2021 року та 3% річних у сумі 149,95 грн за загальний період із 21.12.2020 по 16.09.2021 розраховані із заборгованості за кожним спірним актом окремо.

Перевіркою розрахунку інфляційних втрат правових підстав для їх зменшення судом не встановлено.

При перевірці розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивачем помилково визначені початкові дати нарахування за актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 5274 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 763,68 грн - 21.12.2020 замість 22.12.2020, № 414 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 2083,55 грн - 22.02.2021 замість 23.02.2021) та № 1564 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1943,30 грн - 22.03.2021 замість 23.03.2021).

Утім, за результатом перерахунку, зважаючи на межі позовних вимог, правові підстави для зменшення заявлених до стягнення 3% річних у сумі 149,95 грн відсутні.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 10488,90 грн, з яких: 9369,19 грн основний борг, 655,84 грн 7% штрафу, 313,92 грн інфляційні втрати, 149,95 грн 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 2339,26 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам (10488,90 х 2481,00 / 11124,43 = 2339,26).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 165, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Гончаренка Олексія Олександровича про стягнення заборгованості у сумі 11124,43 грн, з яких: 9369,19 грн основний борг, 635,53 грн пеня, 655,84 грн штраф, 313,92 грн інфляційні втрати, 149,95 грн - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гончаренка Олексія Олександровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код 00130850; місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1) основний борг у сумі 9369,19 грн, штраф у сумі 655,84 грн, інфляційні втрати в сумі 313,92 грн, 3% річних у сумі 149,95 грн, судовий збір у сумі 2339,26 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.10.2022.

Суддя І.І. Колісник