ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Справа № 902/115/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Безпалов А.В.

позивача (Національної академії аграрних наук України): не з`явився

позивача (Вінницької районної державної адміністрації): не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України": не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вінницького національного аграрного університету: Томляк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22, постановлену суддею Міліціановим Романом Валерійовичем, повний текст ухвали складено 03.08.2022 р. у справі № 902/115/22

за позовом Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Вінницької районної державної адміністрації

до відповідача Агрономічної сільської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", Вінницького національного аграрного університету

про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Вінницької районної державної адміністрації до Агрономічної сільської ради про: визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області";

- визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України";

- скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району з одночасним припиненням права комунальної власності Агрономічної сільської ради;

- зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 залишено без розгляду позов Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Агрономічної сільської ради в частині позовних вимог про: визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області"; визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України"; зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с.Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

Не погодившись із постановленою ухвалою, Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22, скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 та направити справу до суду першої інстанції, справи розглядати за участю представника Рівненської обласної прокуратури.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 р. поновлено Першому заступнику керівника Вінницької обласної прокуратури строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.10.2022 р. об 11:00 год.

13.09.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від Вінницького національного аграрного університету надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому, ректор університету просить залишити апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 без змін.

19.09.2022р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Вінницького національного аграрного університету про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.09.2022 р. Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури надіслав на адресу апеляційного господарського суду пояснення на відзив на апеляційну скаргу представника Вінницького національного аграрного університету та просить врахувати дані пояснення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 р. клопотання представника Вінницького національного аграрного університету про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/115/22 - задоволено.

04.10.2022 р. Агрономічна сільська рада на адресу апеляційного господарського суду надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури у повному обсязі.

В судовому засіданні 06.10.2022 прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 та направити справу до суду першої інстанції.

Представник Вінницького національного аграрного університету в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги прокурора, вважає що ухвала Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування вказаної ухвали.

Представники Національної академії аграрних наук України, Вінницької районної державної адміністрації, Агрономічної сільської ради та Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" у судове засідання не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. При цьому колегією суддів, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, визначилась про можливість розгляду скарги в цьому судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 залишено без розгляду з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.226 ГПК України позов Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Національна академія аграрних наук України є неналежним позивачем, в особі якої прокурор міг би звернутись за захистом прав та законних інтересів держави.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо неї інших учасників справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що ухвалюючи вказане судове рішення господарський суд безпідставно дійшов висновку про те, що прокурором без достатніх правових підстав подано позов в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, з огляду на наступне.

У вказаному випадку вбачаються порушення інтересів держави, що полягають у протиправному вибутті оспорюваної земельної ділянки з державної власності та постійного користування Державного підприємства «Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» та передачі у комунальну власність відповідачу всупереч вимогам законодавства, внаслідок виходу за межі наданих повноважень Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області при розпорядженні землею. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Отже, прокурор звертається з позовами в інтересах держави в особі визначеного законодавцем кола осіб - органів державної влади, органів місцевого самоврядування або інших суб`єктів владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження які і виступають позивачами у відповідних справах.

З метою виконання покладених завдань, Національна академія наук України здійснює повноваження з управління державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством, виступає головним розпорядником бюджетних коштів.

Крім того, згідно п.90 статуту Національної академії аграрних наук України, затвердженого загальними зборами НААН 15-23.04.2021, зареєстрованого наказом Мінюсту від 20.08.2021 № 2947/5 (далі - Статут НААН), НААН, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника таких об`єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається у межах, визначених законодавством.

Пунктом 91 Статуту НААН передбачено, що НААН відповідно до законодавства та статуту користується земельними ділянками, що надаються їй у постійне користування або в оренду відповідно до земельного законодавства.

Таким чином, НААН - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що фінансується з Державного бюджету України та створена як неприбуткова державна бюджетна установа.

НААН здійснює повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Фактична наявність владних управлінських функцій у відповідного суб`єкта (у даному спорі - Національної академії аграрних наук України) на підставі положень відповідного нормативно-правового акту надає йому статусу суб`єкта владних повноважень у всіх правовідносинах, у які він вступає у ході реалізації наданих йому прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, НААН наділена повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, а отже відповідно до ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст. ст. 7, 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» є суб`єктом владних повноважень.

Отже, при винесенні оспорюваної ухвали Господарським судом Вінницької області допущено неправильне застосування положень ст. ст. 1, 4, 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та не враховано вимоги ст. ст. 7, 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», порушено вимоги ч. ч. 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, а покладені в його основу висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. ст. 271, 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для її скасування.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу, представник Вінницького національного аграрного університету у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що доводи апелянта щодо належності Національної академії аграрних наук України до суб`єкта владних повноважень є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор, звертаючись із позовом наголошував, що підставою для звернення до суду стало порушення інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України, спричинених порушенням встановленого законом порядку припинення права постійного користування землями, що перебувають у державній власності.

Згідно із статутом Національна академія аграрних наук України є самоврядною науковою організацією, заснованою на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа, основним завданням якої є забезпечення розвитку галузі агропромислового комплексу, що передбачає здійснення фундаментальних наукових досліджень, організацію, проведення і координацію прикладних наукових досліджень, а відповідно, вказана юридична особа, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншими суб`єктами, владних повноважень, бездіяльність яких могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Із наведених норм права, а саме: статті 13 Конституції України, статті 2 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна", статті 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", можна зробити висновок, що Національна академія агарних наук України є суб`єктом управління державним майно, яке передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук, окрім земельних ділянок, розпорядження та управління якими здійснюється відповідно до норм Земельного кодексу України.

Наведені положення законів не поширюються на спірні земельні правовідносини, а НААН, визначена прокурором у позові у цій справі, з огляду на викладене, не є належним позивачем, в особі якої прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави.

Агрономічна сільська рада у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що прокурором в апеляційній скарзі вказано, що Національна академія аграрних наук України відноситься до суб`єктів владних повноважень, проте таке твердження не є обґрунтованим та спростовується наступним.

Відповідно до ч.3,4 ст.53 ГПК у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Також, у апеляційній скарзі прокурор, звертаючись із позовом зазначав, що підставою для звернення до суду стало порушення інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України, спричинених порушенням встановленого законом порядку припинення права постійного користування землями, що перебувають у державній власності.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади, відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ст. 84, ст. 80 Земельного кодексу України).

У зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державних установ, то такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державних установ, натомість прокурор, зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, не має повноважень на ведення справ за такими вимогами.

В свою чергу, Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури надіслав на адресу апеляційного господарського суду пояснення на відзив на апеляційну скаргу представника Вінницького національного аграрного університету в яких звертає увагу на те, що доводи Вінницького національного аграрного університету щодо відсутності у Національної академії аграрних наук України статусу суб`єкта владних повноважень є необґрунтованими.

Оскільки, НААН наділена повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, а отже відповідно до ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст. ст. 7, 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» є суб`єктом владних повноважень.

Аналогічні висновки щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави саме в особі Національної академії аграрних наук України як органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20 та у постанові Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі № 924/824/16.

Безпідставними також є доводи Вінницького національного аграрного університету про наближеність до спірних правовідносин саме правових висновків Верховного Суду у справах № 909/83/19 та № 909/835/18.

Велика Палата Верховного Суду виходить із того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, п. 40 постанови від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Зі змісту постанов Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №909/835/18 та від 29.06.2022 у справі №909/83/19 вбачається, що під час розгляду вказаних справ попередніми судовими інстанціями не встановлено факту набуття позивачами (НААН) права користування земельними ділянками, стосовно яких виник спір.

У той же час у даній справі №902/115/22 судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що земельна ділянка площею 1229,6 га відноситься до земель державної власності, право постійного користування якою зареєстровано за Вінницькою державною сільськогосподарською станцією (правонаступником якої є Державне підприємство «Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України»).

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Предметом позову у цій справі є вимоги прокурора, заявлені в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Вінницької районної державної адміністрації до Агрономічної сільської ради про:

- визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області";

- визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України";

- скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району з одночасним припиненням права комунальної власності Агрономічної сільської ради;

- зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

У позовній заяві не розмежовано, які вимоги пред`явлено окремо шляхом представництва кожного із позивачів.

Крім того, у судовому засіданні в суді першої інстанції прокурором зазначено, що усі вимоги, які є предметом позову заявлено одночасно як в інтересах Національної академії аграрних наук України, так і Вінницької районної державної адміністрації.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор, звертаючись із позовом наголошував, що підставою для звернення до суду стало порушення інтересів держави, зокрема в особі Національної академії аграрних наук України, спричинених порушенням встановленого законом порядку припинення права постійного користування землями, що перебувають у державній власності, реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку та розпорядження шляхом передачі у постійне користування Державному підприємству "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України".

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 53 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 53 зазначеного Кодексу прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Абзац 3 частини 3 цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду Вінницької області, при цьому врахувавши наступне.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції.

Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункті 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, пункті 8.5 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, пункті 80 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Здійснивши аналіз абзацу 1 частини 3 статті 23 названого Закону, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (пункт 27 зазначеної постанови).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (пункти 8.10, 8.11) констатувала, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини 2 статті 19 Конституції України відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Вказаний висновок було підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 85). Водночас Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові у пунктах 82- 84 зазначила, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19).

Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 71)).

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

З метою визначення належної особи, в інтересах якої прокурор повинен звернутися до суду судами проаналізовано статутні документи Національної академії аграрних наук України, які розміщено у відкритому доступі: http://naas.gov.ua/content/statut-naan/.

Згідно із статутом Національної академії аграрних наук України, зареєстрованого 21.08.2021 року Міністерством Юстиції України, НААН - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

Самостійність НААН полягає, зокрема у самостійному вирішенні господарських питань; здійсненні загальними зборами НААН функцій найвищого органу управління.

Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначений позивач є державною організацією (установа, заклад).

Судами також враховано статус третьої особи Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", яке є правонаступником особи, якій надано право постійного користування земельною ділянкою згідно державного акту, припинено в результаті оскаржуваних рішень Агрономічної сільської ради, а також вчинено розпорядження відносно спірної земельної ділянки шляхом передачі у постійне користування.

Оскільки у позовній заяві, як на підставу представництва інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України, прокурор посилається на підпорядкування третьої особи позивачу.

Згідно Статуту державного підприємства (т. 1 а.с. 38-52) господарство є державним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання, здійснює комерційну, господарську діяльність з метою досягнення позитивних економічних результатів та одержання прибутку (п. п. 2.2., 3.1. Статуту).

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що подавши позов в інтересах держави та визначивши одним із позивачів Національну академію аграрних наук України прокурор звернувся з метою представництва інтересів неприбуткової державної бюджетної установи.

Однак, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила висновки про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20; п. 85 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

З урахуванням наведених висновків та предмету спірних правовідносин колегія суддів констатує, що у прокурора також відсутні повноваження на звернення до суду в інтересах державних установ, закладів, організацій.

У статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна" майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за Національною академією наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом.

За змістом статті 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", який визначає Національну академію наук України, як суб`єкта управління об`єктами державної власності, визначено, що дія цього Закону не поширюється на управління об`єктами власності Українського народу, визначеними частиною першою статті 13 Конституції України.

Отже, наведені положення законів не поширюються на спірні земельні правовідносини, а Національна академія наук України, визначена прокурором у позові у цій справі, з огляду на викладене, не є належним позивачем, в особі якої прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави.

Користування (володіння) юридичною особою землею, що належній, на праві власності державі, саме по собі не підтверджує приналежність такої особи до суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні висновки наведені у Постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №909/83/19 та від 07.06.2022 у справі № 909/835/18.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, то такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах Національної академії аграрних наук України, однак прокурор не має повноважень на здійснення представництва у справах за такими вимогами, враховуючи статус Національної академії аграрних наук України.

Колегія суддів також відхиляє посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхідності застосування висновків КГС ВС від 02.02.2022 року у справі № 927/1099/20, оскільки предметом спору по даній справі було надання оцінки правомірності укладеного удаваного правочину, з метою приховання договору оренди державного майна (земельної ділянки), який укладено за відсутності згоди Національної академії аграрних наук України, як суб`єкта управління об`єктами державної власності, зокрема, державним майном, переданим цим суб`єктам в безстрокове безоплатне користування.

Тобто, правовий висновок по наведеній справі стосувався питань користування земельними ділянками, а не їх вилучення та припинення права державної власності; земельні ділянки не вилучалися з державної власності, а лише протиправно передані в користування без згоди суб`єкта управління об`єктами державної власності.

Водночас, правові висновки у справах №909/83/19 та №909/835/18 є більш наближеними до предмету спору по даній справі №902/115/22, оскільки фактичні обставини спірних правовідносин спрямовані на витребування, повернення у володіння, відновлення реєстрації права власності на земельну ділянку державної форми власності.

Відтак, у випадку захисту права державної власності та пред`явлення віндикаційного позову пріоритетним є застосування норм Конституції України та ЗК України з метою визначення належного позивача.

Тому, з приводу визначення належного позивача у даній справі суди враховують саме останні правові висновки Верховного Суду у зазначених вище справах.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення, на підставі п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, без розгляду позовну заяву, яка подана Керівником Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Агрономічної сільської ради про: визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області";

- визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України";

- зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

Крім того, при визначенні обсягу позовних вимог, які підлягають залишенню без розгляду, судом першої інстанції правомірно враховано, що позовні вимоги про: скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району з одночасним припиненням права комунальної власності Агрономічної сільської ради, стосується поновлення права власності держави на спірну земельну ділянку (а не захисту права постійного користування), тому заявлені виключно в інтересах Вінницької районної державної адміністрації.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 - залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "13" жовтня 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.