ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 Справа № 917/743/22

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкор", вул. Гребінки, 22, кв.44, м. Полтава, Полтавська область, 36002

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", вул. Небесної сотні, 9/17, м. Полтава, Полтавська область, 36000

про стягнення 1 309 033,80 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Секретар судового засідання Теницька С.В.

Представники згідно протоколу судового засідання від 06.10.2022

Обставини справи : 19.07.2022 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" про стягнення 1 309 033,80 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору поставки та надання послуг № 1605/19П від 16.05.2019 р., з яких : 1 022 388,93 грн. основний борг за отримані товари та послуги, 113 106,40 грн. пеня за період з 13.12.2021 р. по 10.07.2022 р., 147 496,16 грн. інфляційних втрат за період з 13.12.2021 р. по 31.05.2022 р., 17 242,31 грн. 3% річних від суми боргу за період з 13.12.2021 р. по 11.07.2022 р. та 8 800,00 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Позивач в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки та надання послуг № 1605/19П від 16.05.2019 р.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копія Договору поставки та надання послуг № 1605/19П, копія Специфікації № 17 від 16.11.2021; копія Специфікації № 18 від 24.12.2021; копія Видаткової накладної № 83 від 17.11.2021; копія товарно-транспортної накладної № 17/11/2021(1) від 17.11.2021; копія довіреності № 73 від 17.11.2021; копія акту здачі приймання робіт (надання послуг) № 73 від 02.12.2021; копія видаткової накладної № 115 від 24.12.2021; копія товарно-транспортної накладної № 190 від 24.11.2021; копія видаткової накладної № 114 від 24.12.2021; копія акту здачі приймання робіт (надання послуг) № 80 від 31.12.2021; копія акту здачі приймання робіт (надання послуг) № 81 від 31.12.2021; виписка по рахунку від 29.06.2022, копія акту звірки взаєморозрахунків за квітень 2022; копія листа вих. № 05/01 від 12.05.2022 щодо заборгованості ТОВ «Сервіс Оіл» перед ТОВ «Техкор»; Договору про надання адвокатських та юридичних послуг № ТЕХ-2020/01 від 01.06.2020; Акту примання-передачі наданих послуг № 2 до Договору про надання адвокатських та юридичних послуг № ТЕХ-2020/01 від 01.06.2020; рахунку-фактури № 2ДП від 23.09.2022; платіжного доручення № 3989 від 23.09.2022.

Відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на їх передчасність та відсутність можливості виконати зобов`язання у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач надав наступні докази : лист ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1; копію реєстру документів за 11.08.2022 р.; копію договору про надання правничої допомоги № 13/22; оригінал ордеру ВІ №1089870.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022 справу №917/743/22 розподілено судді Ківшик О.В..

Ухвалою від 20.07.2022 суд прийняв зазначену позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі № 917/743/22, призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 11.08.2022 10-00 год. та встановив строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 11.08.2022 підготовче засідання відкладено на 06.09.2022 на 11:30 год. з огляду на неявку сторін та задоволені судом клопотання сторін про відкладення розгляду справи.

Відповідач надав суду відзив вх. № 5905 від 25.08.2022, за мотивами якого позовні вимоги не визнає. Крім того, відповідач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 7 300,00 грн витрат на правничу професійну допомогу.

Позивач надав суду заяву вх. № 5928 від 26.08.2022, відповідно до якої уточнює позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 1 022 388,93 грн основного боргу за отримані товари та послуги, 113 106,40 грн. пені за період з 13.12.2021 по 10.07.2022, 147 496,16 грн інфляційних втрат за період з 13.12.2021 по 31.05.2022, 17 242,31 грн 3% річних від суми боргу за період з 13.12.2021 по 11.07.2022.

Крім того, додатково відповідно до ст. 123, 126 та 129 ГПК України позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 28 435,51 грн, з яких : 19 635,51 грн витрати по сплаті судового збору та 8 800,00 грн. витрат на оплату правової допомоги.

За приписами ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Оскільки позивачем фактично зменшується ціна позову, заява про таке зменшення подана з дотриманням процесуальних правил для її вчинення, суд приймає її до розгляду. Спір розглядатиметься в межах ціни позову в редакції наведеної заяви позивача.

У судовому засіданні 06.09.2022 представники сторін повідомили про неможливість примирення між сторонами; що суду повідомлено про всі відомі їм обставини щодо даного спору; що надано всі докази, на які посилаються і позові та відзиві; про відсутність нерозглянутих процесуальних клопотань. У судовому засіданні 06.09.2022 представник позивача підтвердив отримання позивачем відзиву на позовну заву та повідомив про те, що позивач не буде надавати відповідь на відзив.

Судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено слухання справи по суті в судове засідання 23.09.2022 на 10-00 год..

Позивач надав суду заяву вх. № 6838 від 23.09.2022 про подання доказів щодо надання професійної правничої допомоги.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

У судовому засіданні 23.09.2022 з огляду на повітряну тривогу та технічну неможливість здійснювати повне фіксування судового процесу було оголошено ухвалу про перерву в судовому засіданні до 06.10.2022 до 09:00 год..

У судовому засіданні 06.10.2022 представник позивача повідомив, що наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, викладеними у позовній заяві, представник відповідача повідомив, що проти позову заперечує за мотивами, викладеними у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 06.10.2022 відповідно до ст. 240 ГПК України суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, коли буде підписано повний текст судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази і письмові пояснення, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

16.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техкор" (далі - Виконавець) було укладено Договір поставки та надання послуг № 1605/19П (далі - Договір, а.с. 20-25).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Замовника Товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого зазначені у Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, а також надати Послуги з інженерного супроводу, перелік та обсяги яких визначені у відповідних Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, а Замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити Товар та надані Послуги (п. 1.1 Договору);

- ціни та тарифи н поставку Товару та надання Послуг визначаються в Специфікаціях до даного Договору, при цьому погоджена відповідною Специфікацією вартість включає всі загальновиробничі та адміністративні витрати Виконавця пов`язані з виконанням відповідного зобов`язання (п. 2.1 Договору);

- оплата за цим Договором здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на підставі рахунків, виставлених Виконавцем згідно відповідної Специфікації до цього Договору, та на підставі документів, що засвідчують прийом-передачу фактично виконаного зобов`язання (п. 2.3 Договору);

- поставка Товарів та надання Послуг виконуються Виконавцем у строки, порядок та на умовах Договору, або визначених Специфікацією (п. 4.1 Договору);

- передача Товару Виконавцем Замовнику за кількістю і якістю здійснюється повноважними представниками Сторін на місці призначення поставки Товару згідно з відповідною Специфікацією за супровідними документами, перелік яких визначено у п. 4.6 Договору : видаткова накладна, паспорт заводу-виробника, сертифікати якості, відповідності (у разі, якщо їх наявність передбачена діючими нормативними актами або технічними умовами), товарно-транспортна накладна (якщо згідно Специфікації доставку забезпечує Виконавець), податкова накладна (п. 4.6, п. 5.1. Договору);

- передача Виконавцем та приймання Замовником наданих послуг здійснюється на підставі акту прийому-передачі, який має бути підписаний обома Сторонами та скріплений їх печатками. Підписання повноважними представниками Сторін акта прийому-передачі виконаного зобов`язання є підставою для проведення остаточних розрахунків між Сторонами (п. 5.3 Договору);

- у разі неоплати або неповної оплати Замовником виконаного зобов`язання згідно умов Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент такої заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 6.4 Договору);

- Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо це виявилося наслідком дії обставин непереборної сили повінь, землетрус, інші стихійні лиха, війна і військові дії, блокада, страйк, дії урядів). Строк виконання зобов`язань відкладається відповідно на час, впродовж якого будуть діяти такі обставини. Дія непереборної сили повинна бути підтверджена довідкою Торгово-промислової палати України (її регіональним відділенням). Сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язання за Договором, повинна негайно (але не пізніше трьох робочих днів після настання дій обставин, вказаних в п. 7.1 Договору). Результатом виникнення форс-мажорних обставин є продовження терміну виконання цього Договору на період їх дії, якщо Сторони не вирішать інакше (п. 7.1, п. 7.2, п. 7.3, п. 7.4 Договору);

- цей Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання Сторонами всіх своїх зобов`язань, а в частині грошових зобов`язань до повного розрахунку між сторонами (п. 10.2 Договору).

16.11.2021 між сторонами було підписано Специфікацію № 17 до Договору (а.с. 26), відповідно до якої сторони узгодили, що Виконавець має поставити Товар та надати Послуги на загальну суму 917 472,00 грн, а Замовник оплатити їх післяплатою 100% через 10 днів після дати складання акту виконаних робіт (п. 7, п. 9 Специфікації № 17).

24.12.2021 між сторонами було підписано Специфікацію № 18 до Договору (а.с. 27-28), відповідно до якої сторони узгодили, що Виконавець має поставити Товар та надати Послуги на загальну суму 204 916, 93 грн, а Замовник оплатити їх післяплатою 100% через 10 днів після дати складання акту виконаних робіт (п. 11, п. 13 Специфікації № 18).

В дотримання умов Договору за Специфікацією № 17 позивачем було надано відповідачу товарів та послуг на загальну суму 917 472,00 грн що підтверджується видатковою накладною № 83 від 17.11.2021 на суму 134 816,40 грн (а.с. 29), товарно-транспортною накладною № 17/11(2021(1) від 17.11.2021 р. (а.с. 32-33), довіреністю № 73 від 17.11.2021 (а.с. 42), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 73 від 02.12.2021 на суму 782 655,60 грн (а.с. 36).

В дотримання умов Договору за Специфікацією № 18 позивачем було надано відповідачу товарів та послуг на загальну суму 204 916, 93 грн що підтверджується видатковою накладною № 114 від 24.12.2021 на суму 50 675,53 грн (а.с. 30), видатковою накладною № 115 від 24.12.2021 на суму 50 675,53 грн (а.с. 31), товарно-транспортною накладною № 190 від 24.11.2021 (а.с. 34-35), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 80 від 31.12.2021 на суму 52 110,00 грн (а.с. 37), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 81 від 31.12.2021 на суму 52 110,00 грн (а.с. 38).

Вказані видаткові накладні та акти підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін, акти містять відмітку про відсутність претензій щодо об`єму, якості та строку виконання робіт (надання послуг).

За даними позивача, будь-яких претензій щодо отриманого товару/послуг відповідачем позивачу не заявлялося, товар та послуги надано в повному об`ємі, якості та в строк, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо оплати отриманих за Специфікацією № 17 та Специфікацією № 18 товару/послуг своєчасно та у повному обсязі не виконав.

Часткова оплата відповідачем заборгованості в сумі 100 000,00 грн підтверджується випискою по рахунку від 18.02.2022 (а.с. 39).

Заборгованість відповідача з урахуванням часткової оплати складає 1 022 388,93 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача (за текстом позовної заяви), актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на квітень 2022 (а.с. 40) та визнається відповідачем.

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач звертався до відповідача з претензію № 05/01 від 12.05.2022 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 41) про сплату заборгованості, яка за даними позивача була залишена відповідачем без реагування.

Не отримавши оплати заборгованості, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 1 300 233,80 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору поставки та надання послуг № 1605/19П від 16.05.2019 р., з яких : 1 022 388,93 грн. основний борг за отримані товари та послуги, 113 106,40 грн. пеня за період з 13.12.2021 р. по 10.07.2022 р., 147 496,16 грн. інфляційних втрат за період з 13.12.2021 р. по 31.05.2022 р., 17 242,31 грн. 3% річних від суми боргу за період з 13.12.2021 р. по 11.07.2022 р..

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

По-перше, сторонами у специфікаціях № 17 та № 18 не встановлено кінцевий термін оплати по них, а визначено лише строк початку оплати - через 10 днів, матеріали справи не містять доказів пред`явлення вимоги про погашення заборгованості, а тому строк виконання зобов`язань з оплати на момент пред`явлення позову не настав.

По-друге, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сил через військову агресію російської федерації проти України). Зазначені обставини діють з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними і невідворотними (а.с. 71).

Пунктом 15 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів держави, що здійснила збройну агресію проти України.

Пунктом 5 постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18" пункт 15 викладено в такій редакції: «Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками осіб, кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім переказу коштів (за виключенням коштів у російських рублях та білоруських рублях) з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України».

Пунктом 6 постанови Правління Національного банку України № 44 від 08.03.2022 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18», пункт 15 викладено в такій редакції: «Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України: 1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів; 2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.12.2021 засновником ТОВ «Сервіс Ойл» є ВАТ «Пуховичинафтопродукт», зареєстроване за адресою: Республіка Білорусь, Мінська область, Пуховицький район, м. Мар`їна Горка, вул. Октябрська, 62 (а. с. 18-19).

Враховуючи зазначене, відповідач стверджує, що він не мав можливості виконати свої зобов`язання за Договором № 1605/1П після 24.02.2022 у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки та надання послуг.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного Кодексу України).

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 901, ст. 903 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами визнається належне виконання позивачем зобов`язання за вищезазначеним Договором : передання відповідачеві товару та надання послуг на загальну суму 1 022 388,93 грн..

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України отриманий від позивача товар оплатив з порушенням встановлених строків та не у повному розмірі. Дана обставина відповідачем визнається.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 022 388,93 грн. вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на передчасність пред`явлення даного позову суд не оцінює як правомірні, оскільки відповідно до п. 2.3 Договору та п. 9 Специфікації № 17 і п. 13 Специфікації № 18 сторони узгодили строк оплати - післяплатою 100% через 10 днів після дати складання акту виконаних робіт.

Відповідно до правил обчислення строків згідно з приписами ст. 253 - ст. 255 Цивільного Кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день; якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Отже, строк оплати за Специфікацією № 17 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 73 від 02.12.2021 р. - 14.12.2021 р., за Специфікацією № 18 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 80 від 31.12.2021 р. і актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 81 від 31.12.2021 р. - 10.01.2022 р..

В свою чергу, з даним позовом позивач звернувся до суду 18.07.2022 року відповідно до відмітки пошти на конверті (а.с. 44).

Твердження відповідача про те, що сторони не узгодили кінцевого строку оплати, спростовуються наведеним вище.

Суд критично оцінює посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин як підставу для відмови у позові.

Так, відповідно до ст. 617 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як зазначалося вище, у п. 7.1, п. 7.2, п. 7.3, п. 7.4 Договору сторони узгодили, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо це виявилося наслідком дії обставин непереборної сили повінь, землетрус, інші стихійні лиха, війна і військові дії, блокада, страйк, дії урядів). Строк виконання зобов`язань відкладається відповідно на час, впродовж якого будуть діяти такі обставини. Дія непереборної сили повинна бути підтверджена довідкою Торгово-промислової палати України (її регіональним відділенням). Сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язання за Договором, повинна негайно (але не пізніше трьох робочих днів після настання дій обставин, вказаних в п. 7.1 Договору) сповістити іншу Сторону про виникнення, характер і можливий строк дії таких обмежень. Результатом виникнення форс-мажорних обставин є продовження терміну виконання цього Договору на період їх дії, якщо Сторони не вирішать інакше.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан.

Загальним офіційним листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14, 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, підтвердивши, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

В подальшому пунктом 15 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 ( в редакції пунктом 5 постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18" та пункту 6 постанови Правління Національного банку України № 44 від 08.03.2022 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18»), зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України: 1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів; 2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17 наведено висновок щодо застосування ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- ст. 14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що заборгованість відповідача виникла до настання форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач, що дає підстави для висновку про недоведеність твердження відповідача про те, що невиконання ним зобов`язання спричинено введенням військового стану та зупиненням банківських операцій по його рахункам.

Відповідачем в обґрунтування заперечень проти позовних вимог не надано жодного доказу на підтвердження повідомлення позивача про форс-мажорні обставини, на наявність такого повідомлення відповідач не посилається. Крім того, не надано відповідачем також і доказів на підтвердження того, що кінцевими бенефіціарними власниками відповідача є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь (відповідний витяг з реєстру наданий позивачем).

Більш того, за наведеною вище ст. 617 Цивільного Кодексу України передбачено звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання зобов`язання.

Отже, заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У пункті 6.4. Договору сторони узгодили, що у разі неоплати або неповної оплати Замовником виконаного зобов`язання згідно умов Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент такої заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 113 106,40 грн пені за період 13.12.2021 по 10.07.2022 (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по Специфікації № 17 та Специфікації № 18), суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру пені позивачем не враховано приписи п. 5 ст. 254 ЦК України (оскільки за Специфікацією № 17 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 73 від 02.12.2021 строк виконання зобов`язань припадав на вихідний день), а тому позовні вимоги є правомірними частково та підлягають задоволенню у розмірі 112 703,26 грн. за період з 14.12.2021 по 10.07.2022.

В частині стягнення з відповідача пені у розмірі 403,14 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 147 496,16 грн. інфляційних втрат за період з 13.12.2021 р. по 31.05.2022 р., 17 242,31 грн. 3% річних від суми боргу за період з 13.12.2021 р. по 11.07.2022 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по Специфікації № 17 та № 18), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 022 388,93 грн. основного боргу, 112 703,26 грн пені, 147 496,16 грн інфляційних втрат, 17 242,31 грн 3% річних від суми боргу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 19 497,46 грн.

Крім того, з матеріалів справив вбачається, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19 635,51 грн. (платіжне доручення № 3821 від 14.07.2022, а.с. 11). Зарахування вказаної суми судового збору до Державного бюджету України підтверджується наявною у матеріалах справи випискою (а.с. 45).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору встановлено пунктом 2 статті 4 вказаного Закону, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову, яка заявлена позивачем до стягнення (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) становила 1 300 233,80 грн. Отже, враховуючи приписи Закону України "Про судовий збір", позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 19 503,49 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що сума судового збору у розмірі 132,00 грн, яка сплачена у більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України після надходження від позивача відповідного клопотання.

Позивачем також заявлено до стягнення 8 800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У позовній заяві позивачем наведено попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 800,00 грн.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано копії : Договору про надання адвокатських та юридичних послуг № ТЕХ-2020/01 від 01.06.2020; Акту примання-передачі наданих послуг № 2 до Договору про надання адвокатських та юридичних послуг № ТЕХ-2020/01 від 01.06.2020; рахунку-фактури № 2ДП від 23.09.2022; платіжного доручення № 3989 від 23.09.2022.

Відповідач заперечень щодо вартості витрат позивача на професійну правничу допомогу не надав.

Враховуючи задоволення позову на 99,99%, витрати позивача на правову допомогу на підставі ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача повністю в сумі 8 800,00 грн.

Відповідач у відзиві просив суд стягнути з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300,00 грн..

На підтвердження факту понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем надано: копію договору про надання правничої допомоги № 13/22 від 17.05.2022 з додатком № 1; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серії ВІ № 1089870 від 19.05.2022 виданого адвокатом Остапенком О.П. на представництво у Господарському суді Полтавської області ТОВ "Сервіс Ойл"; копію свідоцтва Остапенко О.П. про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.03.2014; копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України щодо Остапенко О.П..

Враховуючи задоволення позову на 99,99 %, витрати відповідача на професійну правничу допомогу на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача та не відшкодовуються позивачем.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (вул. Небесної сотні, 9/17, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код юридичної особи за , р/р НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Восток" в м. Дніпро) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкор" (вул. Гребінки, 22, кв.44, м. Полтава, Полтавська область, 36002, ідентифікаційний код юридичної особи за , рах. № НОМЕР_2 в АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) 1 022 388,93 грн. основного боргу, 112 703,26 грн пені, 147 496,16 грн інфляційних втрат, 17 242,31 грн 3% річних від суми боргу, 8 800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 19 497,46 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 403,14 грн. пені відмовити.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 17.10.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик