ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 910/14670/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Дячкіна Т.О.

від відповідача: Петрів Л.П.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 (повний текст складено 30.11.2021)

у справі № 910/14670/21 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 311 760,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - позивач, ТОВ "Металургтранс") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, АТ "Укрзалізниця") про відшкодування збитків за пошкодження вагонів в розмірі 311 760,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано свого обов`язку щодо збереження схоронності вагонів при здійснені перевезення, що призвело до збитків позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Металургтранс" збитки у розмірі 311 760,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 767,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена ст.110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству. Оскільки при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого ТОВ "Металургтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту на загальну суму 311 760, 00 грн, покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" 31.12.2021 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при прийнятті рішення у даній справі судом першої інстанції не взято до уваги:

- окремі вантажні вагони були скеровані у вагоноремонтні депо для здійснення планових видів ремонту, а не у зв`язку з розукомплектуванням;

- відсутність чи неналежне оформлення Актів загальної форми (форми ГУ-23) щодо розукомплектування вантажних вагонів;

- безпідставне, необгрнтоване посилання позивача на залучення до оргназації ремонту вагонів ТОВ "Ремвагонторг" у той час, коли фактично планові види ремонту згаданих у позовній заяві вагонів були здійсненні підприємствами АТ "Укрзалізниця".

Отже, відсутність передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності, а отже - відсутність факту заподіяння позивачеві збитків, недоведеність позивачем реального заподіяння йому збитків та суми збитків виключає підстави для задоволення позову.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що регіональна філія "Львівська залізниця", якій доручено представництво інтересів АТ "Укрзалізниця" у даній справі, повний текст рішення отримала 17.12.2021.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 справу №910/14670/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Куксов В.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14670/21.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 до надходження до суду матеріалів справи.

19.01.2022 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 поновлено АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21, справу № 910/14670/21 призначено до розгляду на 25.07.2022 об 11 год. 30 хв.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. 25.07.2022 у відпустці.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022, справу №910/14670/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21, розгляд справи призначено на 20.09.2022 о 16 год 30 хв.

Позиції учасників справи.

15.09.2022 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому ТОВ "Металургтранс" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Одночасно у відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу поважними та прийняття вказаного відзиву з долученням його до матеріалів справи. Вказане клопотання мотивоване військовою агресією російської федерації проти України, у зв`язку з якою працівники та представники позивача були переведені на дистанційну роботу, при цьому документація підприємства в тому числі всі документи з претензійно-позовної роботи, які були в паперовому вигляді залишились в офісі у місті Дніпро, що унеможливило їх використання під час дії військового стану.

Відповідно до вимог частини 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Як убачається із змісту ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 про відкриття апеляційного провадження у даній справі судом було запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали з дотриманням вимог статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена ухвала направлена позивачу 06.06.2022 на електронну пошту . Позивачем відзив на апеляційну скаргу у даній справі надіслано до суду апеляційної інстанції 15.09.2022.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи наведені в клопотанні обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку про продовження встановленого ухвалою від 31.05.2022 строку для подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу та прийняття його до розгляду.

Явка представників учасників справи.

В судове засідання 20.09.2022 з`явився представник відповідача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/14670/21 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 20.09.2022 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "Металургтранс" є орендарем вантажних вагонів, а саме: № 58697038 (договір оренди вагонів №85А/20 від 05.06.2020 укладеного з ТОВ "Трансвагонкомплект"), № 63992929 (договір оренди вагонів №012 від 06.02.2019 укладеного з ТОВ "Ізі Вей"), №61318036 (договір №4299-F1 від 04.02.2019 укладеного з ТОВ "ОТП Лізинг"), №60631728 (договір №СВРЗ-05-20-12-29/Ю від 24.04.2012 укладеного з філією "Стрийський ВРЗ"), №55140099 (договір оренди вагонів №70А від 01.05.2020 укладений з ТОВ "Ост-Вест Логістік Україна"), №68478825, 67094060, 55267942 (договір оренди вагонів №03А/20 від 01.01.2020 укладеного з ТОВ "Укрметалургтранс").

Для забезпечення курсування вагонів залізничними коліями ТОВ "Металургтранс" (замовник) укладено договір № ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування від 09.11.2015 з Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (виконавець).

В подальшому між сторонами договору укладалися додаткові угоди, так відповідно до додаткової угоди №5 від 05.12.2019 до договору про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015 укладеної між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) в особі виконуючого обов`язки начальника структурного підрозділу "Служба комерційної роботи та маркетингу" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та позивачем строк дії договору про надання послуг від 09.11.2015 № ПР/М-15103/НЮі було продовжено до 31.12.2020.

Відповідно до п. 1.2 договору, сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Соглашением о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС), "Правилами експлуатації власних вантажних вагонів", іншими нормативними документами

Згідно з п. 2.2.5 договору виконавець зобов`язується повідомляти замовника про випадки несправності вагону, що виникають під час руху, для вирішення питання ремонту таких вагонів (при відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею).

У силу п. 2.1.11 замовник зобов`язується у відповідності з діючими нормативними документами проводити відповідні ремонти власних вагонів.

27.06.2019 між ТОВ "Металургтранс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" (виконавець) укладено договір про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів № 49у, за умовами договору виконавець надає замовнику комплексну послугу з організації ремонту залізничних вагонів замовника розобладнаних запасними частинами/деталями/вузлами в наслідок розкрадання та вчинення протиправних дій третіми особами: забракованих вагоноремонтними підприємствами АТ "Укрзалізниця" через їх розобладнання запасними частинами/деталями/вузлами вагона під час перевезення на шляху прямування; виявленій необхідності доукомплектації запасними частинами/деталями/вузлами, в ході проведення ремонтів вагонів або під час відстою вагонів на коліях АТ "Укрзалізниця".

Акт загальної форми ГУ-23, підписаний уповноваженими особами АТ "Укрзалізниця" є документом, що засвідчує обставини, місце події, кількість, тип, найменування відсутніх запасних частин/деталей/вузлів для перерахування вагону з робочого парку в парк несправних. (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Позивачем зазначено, що у 2020 році АТ "Укрзалізниця" здійснювало перевезення вищезазначених вантажних залізничних вагонів, за наслідками чого було встановлено їх розкомплектованість - розобладнання авторежиму, стоянкового гальма, про що було складено акти загальної форми ГУ-23 та повідомлення ВУ-23М.

Як зазначає позивач, ремонти вагонів на замовлення позивача проводились ТОВ "Ремвагонторг" на виконання умов укладених між ними договорів надання послуг, що підтверджується актами наданих послуг, наявними в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що оскільки пошкодження вагонів № 58697038, 63992929, 61318036, 60631728, 55140099, 68478825, 67094060, 55267942 відбулось саме під час знаходження вагону на залізничній колії загального користування після укладання договору перевезення, то відповідальність за дотримання якості проведеного технічного обслуговування та ремонту, безпеки руху вагонів несе відповідач. Таким чином, позивач просить стягнути з АТ "Укрзалізниця" збитки у розмірі 311 760,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Згідно з ст.8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Відповідно до п.6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п.6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, розобладнання авторежиму та гальма є саме пошкодженням вагону та забороною для поставлення такого вагону в склад потягу.

Як вбачається з акту загальної форми ГУ-23 від 13.11.2020, складеному на станції Клесів щодо вагону №58697038, при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання авторежиму.

З акту загальної форми ГУ-23 від 09.12.2020, складеному на станції Клесів щодо вагону №63992929, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання авторежиму.

З акту загальної форми ГУ-23 від 12.10.2020, складеному на станції Знаменка щодо вагону №60631728, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання головної частини.

З акту загальної форми ГУ-23 від 01.12.2020, складеному на станції Слов`янськ щодо вагону №55140099, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання стоянкового гальма.

З акту загальної форми ГУ-23 від 16.10.2020, складеному на станції Помічна щодо вагону №68478825, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання стоянкового гальма.

З акту загальної форми ГУ-23 від 13.10.2020, складеному на станції Помічна щодо вагону №67094060, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання стоянкового гальма.

З акту загальної форми ГУ-23 від 11.08.2020, складеному на станції Помічна щодо вагону №55267942, вбачається, що при технічному обслуговуванні поїзду було виявлено розобладнання стоянкового гальма.

Щодо вагону №61318036 в матеріалах справи наявна довідка №2653У "Відомості про виконані роботи" та повідомлення №9967 форми ВУ-23М з яких вбачається, що було виявлено розобладнання ручного стоянкового гальма та повітрярозподілювача.

Відповідно до п.4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №875/5096 обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п.20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також внесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів № 58697038, 63992929, 61318036, 60631728, 55140099, 68478825, 67094060, 55267942 їх було відправлено на ремонт до товариства з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг".

Відповідно до акту №13 наданих послуг від 01.06.2020 та додатку №1 до нього вартість ремонту вагону №61318036 становить 37 300,00 грн без ПДВ (44760,00 грн. з ПДВ), акту №24 наданих послуг від 20.11.2020 та додатку №1 до нього вартість ремонту вагону №55267941 становить 30 500,00 грн без ПДВ (36 600,00 грн. з ПДВ), вагону №68478825 становить 38 700,00 грн без ПДВ (46 440,00 грн. з ПДВ), вагону №67094060 становить 30 500,00 грн без ПДВ (36 600,00 грн. з ПДВ), акту №27 наданих послуг від 21.12.2020 та додатку №1 до нього вартість ремонту вагону №60631728 становить 31 300,00 грн без ПДВ (37 560,00 грн. з ПДВ), акту №31 наданих послуг від 18.01.2021 та додатку №1 до нього вартість ремонту вагону №58697038 становить 30 500,00 грн без ПДВ (36 600,00 грн. з ПДВ), вагону №63992929 становить 30 500,00 грн без ПДВ (36 600,00 грн. з ПДВ), акту №35 наданих послуг від 18.01.2021 та додатку №1 до нього вартість ремонту вагону №55140099 становить 30 500,00 грн без ПДВ (36 600,00 грн. з ПДВ).

Таким чином, загальна вартість ремонту вагонів становить 259 800,00 грн без ПДВ, що разом з ПДВ складає 311 760,00 грн.

Як вбачається з платіжних доручень, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, вартість виконаних робіт було оплачено позивачем у повному обсязі.

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п.14 цих Правил.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 311 760,00 грн.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п.2 ст.126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів) № 58697038, 63992929, 61318036, 60631728, 55140099, 68478825, 67094060, 55267942 завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

При цьому, в силу п.20 Правил складання актів (п.129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із ст.124 Статуту залізниць України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена ст.110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого ТОВ "Металургтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту на загальну суму 311 760,00 грн, покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги ТОВ "Металургтранс" про стягнення з залізниці збитків у сумі 311 760,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також відхиляє аргументи скаржника про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між послугами наданими позивачу з боку ТОВ "Ремвагонторг" та реальним ремонтом вагонів, підтвердженими повідомленнями про приймання вагону з ремонту (ВУ-36), оскільки за умовами договору № 49у про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів від 27.06.2019, укладеного між позивачем та ТОВ "Ремвагонторг", саме на ТОВ "Ремвагонторг" покладено обов`язок надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів позивача, при цьому факт проведення ремонтів підтверджується актами наданих послуг.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що організація ремонту не є тотожним поняттю виконання ремонту, але, в той же час, зазначає, що організація ремонту є більш загальним поняттям та може включати в себе виконання ремонту, тому в даному випадку надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів відповідно до договору № 49у від 27.06.2019 є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та входить до складу збитків, відповідно до ст. 225 ГК України.

Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Колегією суддів встановлено порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача, оскільки відповідач, здійснюючи перевезення вагонів позивача, не виконав покладеного на нього обов`язку забезпечити збереженість майна та допустив пошкодження залізничних вагонів, у зв`язку з чим вагони були направлені на технічне обслуговування.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/14670/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14670/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Чорногуза М.Г. з 22.09.2022 по 30.09.2022 та відпусткою судді Тарасенко К.В. 03.10.2022 повний текст постанови складено 04.10.2022.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді К.В. Тарасенко

М.Г. Чорногуз