ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1530/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Діброва Г.І.,

Колоколов С.І.,

секретар судового засідання Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю БУД АГРО ЛОГІСТИКА

на рішення Господарського суду Одеської області

від 08 грудня 2021 року (повний текст складено 20.12.2021)

по справі №916/1530/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БУД АГРО ЛОГІСТИКА

до відповідача: Іванівської селищної ради Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

про скасування рішення, -

суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.,

час та місце винесення рішення: 08.12.2021, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 06.10.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «БУД АГРО ЛОГІСТИКА» (далі також - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Іванівської селищної ради Одеської області (далі також відповідач, Іванівська селищна рада), в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення Іванівської селищної ради від 06.11.2020 №310-VII про надання ТОВ «БУД АГРО ЛОГІСТИКА» в оренду земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку Іванівської селищної ради вимог чинного законодавства при прийнятті вищевказаного рішення з огляду на існування не припиненої оренди відповідної земельної ділянки з попереднім орендарем.

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача було залучено ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.12.2021 у справі №916/1530/21 (суддя Погребна К.Ф.) у задоволенні позовних вимог ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА відмовлено повністю.

У вказаному рішенні місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність оскаржуваного рішення та наявність підстав для його скасування, оскільки договір оренди земельної ділянки загальною площею 0.5573 га, кадастровий номер :02:001:0206, стосовно якої виносилось рішення Іванівської селищної ради від 06.11.2020 №310-VII, між Іванівською селищною радою Одеської області та ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА підписаний не був і державної реєстрації цього договору не відбулось. Водночас, місцевий господарський суд зазначив, що обов`язок внесення відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо припинення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0206 (п.3 Рішення №309-VII) було покладено на третю особу ОСОБА_1 і саме вона не вжила відповідних заходів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.12.2021 у справі №916/1530/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА.

Разом з тим, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає приписам матеріального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвалення спірного рішення не свідчить про наявність двох договорів оренди землі, оскільки існування спірного рішення на земельну ділянку, яка вже знаходиться в оренді у іншої особи, породжує відповідні права та обов`язки щодо укладання такого договору. Водночас, його не укладання (відповідно до спірного рішення) породжує правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди. Таким чином, на думку апелянта, існування спірного рішення напряму впливає на права та обов`язки третьої особи та позивача.

Крім того, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові у справі №587/2135/16-ц, позивач зауважує, що місцевий господарський суд не взяв до уваги те, що підписання нового договору за спірним рішенням сесії веде до недійсності правочину відповідно до закону.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА на рішення Господарського суду Одеської області від 08.12.2021 у справі №916/1530/21. Крім того, враховуючи існування в Україні воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вказаною ухвалою вирішено провести розгляд справи №916/1530/21 поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку, у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану та/або усунення обставин, що зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду.

07.07.2022, враховуючи, що у м. Одесі станом на вказану дату відсутні бойові дії, справу №916/1530/21 призначено до розгляду на 06.10.2022 року о 10:30 год., про що повідомлено учасників справи відповідною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду. Також, цією ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

14.09.2022 від Іванівської селищної ради Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, що було враховано апеляційною колегією у судовому засіданні 06.10.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу ні відповідач, ні третя особа до суду апеляційної інстанції не надали, однак, це не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 06.10.2022 представники учасників справи не з`явились. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія зазначає, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги у справі №916/1530/21 та клопотання Іванівської селищної ради Одеської області про розгляд скарги за відсутності її представника, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалами суду не визнана обов`язковою, з огляду на те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи.

При цьому, судом також врахований принцип недопущення затягування судового процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

У судовому засіданні 06.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення з`явившихся у судове засідання представників учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2020 між Іванівською селищною радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) на укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0206, загальною площею 0.5573 га, строком на 10 років для розміщення та обслуговування складських будівель госпрозрахункової бази, які належали третьої особі на праві приватної власності.

03.11.2020 за вх. №Д-601-04 (т.1, а.с. 28) Іванівською селищною радою зареєстрована заява ОСОБА_1 про розірвання вищенаведеного договору оренди від 01.04.2020, у зв`язку з тим, що складські приміщення, які належали орендарю на праві приватної власності, передані останнім до статутного капіталу ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА.

Також 03.11.2020 Селищною радою зареєстровано клопотання ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА за вх. №1122 (т.1, а.с. 29) щодо надання в оренду вищезазначеної земельної ділянки.

Рішенням XI сесії VII скликання Іваніської селищної ради Іваніського району Одеської області від 06.11.2020 №309-VII припинено право оренди земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2020 за №36767379 щодо земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:001:0206, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «В.03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» та розірвано договір оренди землі, укладений 01.04.2020 між Іванівською селищною радою та ОСОБА_1 , у зв`язку з переходом права власності до іншої особи.

Пунктом 2 цього рішення доручено Іванівському селищному голові Лобачу В.І. укласти додаткову угоду про розірвання договору оренди землі, укладеного між Іванівською селищною радою та ОСОБА_1 .

Згідно з п.3 рішення від 06.11.2020 №309-VII ОСОБА_1 встановлено вжити заходів щодо державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0206 для внесення відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Водночас, також 06.11.2020 Рішенням XI сесії VII скликання Іваніської селищної ради Іваніського району Одеської області №310-VII ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА вирішено надати в оренду на 10 років земельну ділянку загальною площею 0.5573 га, з кадастровим номером :02:001:0206, з цільовим призначенням В.03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для розміщення та обслуговування складських будівель госпрозрахункової бази за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 цього рішення доручено Іванівському селищному голові Лобачу В.І. укласти договір оренди землі між Іванівською селищною радою та ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА.

Пунктом 5 вказаного рішення, зокрема, зобов`язано ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки.

Згідно з п. 6 рішення від 06.11.2020 №310-VII ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА зобов`язане зареєструвати речове право оренди на земельну ділянку, відповідно до п.1 решення.

За твердженням позивача, на підставі наведеного рішення 06.11.2020 року між ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА (орендар) та Іванівською селищною радою Одеської області (орендодавець) було укладено відповідний договір оренди землі, проте, у матеріалах справи такий договір відсутній.

Разом з цим, у матеріалах справи міститься лист Іванівської селищної ради від 31.03.2021 №02-15/748, в якому Селищна рада звертає увагу позивача на те, що нею не отримано підписаного з боку ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА договору оренди землі, який відправлявся відповідачем на адресу Підприємства. Крім того, у даному листі Селищна рада наводить розрахунок боргу ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА щодо орендної плати, яку позивач, за твердженням відповідача, не сплачує. Також, у зазначеному листі Іванівська селищна рада вимагає від ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА підписання договору оренди землі та своєчасного внесення орендної плати (т. 1, а.с. 31).

Як вказує позивач, пункт 2 та 3 Рішення №309-VII до теперішнього часу не виконано, договір оренди землі від 01.04.2020 року, який укладено між Іванівською селищною радою та ОСОБА_1 не розірвано та відомості про припинення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0206 не внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 31.05.2021 (т.1, а.с. 7) саме за ОСОБА_1 зареєсьровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0206.

Враховуючи вищенаведені обставини, ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА звернулось до господарського суду з відповідним позовом про скасування від 06.11.2020 року Рішення№310-VІІ про надання земельної ділянки в оренду, з посиланням на неможливість існування одночасно двох договорів із тотожним предметом, так як вказане суперечить вимогам законодавства.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Щодо посилань апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові у справі №587/2135/16-ц.

Судова колегія зазначає, що спір у справі №587/2135/16-ц був пов`язаний із вимогами про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки і рішення про державну реєстрацію права оренди цієї земельної ділянки на підставі оспорюваного договору, з тих підстав, зокрема, що спірний договір оренди укладений до закінчення строку дії раніше укладеного з позивачем договору оренди, а оскаржуване рішення зумовило існування "подвійної реєстрації" права оренди на земельну ділянку та порушення прав позивача, який має чинний договір оренди землі.

Разом з тим, предметом розгляду цієї справи, яка переглядається, є вимоги ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА про скасування рішення Селищної ради щодо надання земельної ділянки в оренду та укладення з позивачем договору оренди, що свідчить про неподібність правовідносин у цій справі та у справі №587/2135/16-ц, з огляду на те що матеріально-правове регулювання і фактично-доказова база у цих справах суттєво відрізняються, а отже, у судової колегії відсутні підстави для врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 587/2135/16-ц.

Щодо твердження апелянта про те, що рішення Іванівської селищної ради від 06.11.2020 № №310-VII про надання землі в оренду ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА винесено з порушенням вимог законодавства України, оскільки воно винесено одночасно із рішенням Іванівської сільської ради від 06.11.2020 № №309-VII про припинення оренди землі з ОСОБА_1 .

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Тобто, розпорядження землями, які перебувають у комунальній власності належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідних рішень.

Приписами ст. 59 вказаного Закону визначено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (п.1).

Разом з цим, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

За статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Апеляційна колегія звертає увагу га те, що акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, прийняття рішень Іванівською селищною радою від 06.11.2020 № №309-VII та 310-VII було ініційовано самим позивачем у даній справі та третьою особою, оскільки 03.11.2020 ними до Іванівської селищної ради були подані заяви:

- про розірвання договору оренди землі від 01.04.2020, яка подана ОСОБА_1 ,

- про надання в оренду землі, яка подана ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА.

При цьому, до заяви позивача була додана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копія акту приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА, які свідчать, що складські приміщення госпрозрахункової бази, які належали ОСОБА_1 на праві приватної власності, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 передані нею до статутного капіталу ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА.

Приписами ст. 7 Закону України Про оренду землі визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Договір оренди землі припиняється у разі: набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці (ст. 31 Закону України Про оренду землі).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Вищезазначені заяви ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА та ОСОБА_1 були розглянути 06.11.2020 на черговій сесії Іванівської селищної ради Одеської області. За результатами даного розгляду були прийняті відповідні рішення від 06.11.2020 № №310-VII про надання землі в оренду ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА та від 06.11.2020 № №309-VII про припинення оренди землі з ОСОБА_1 .

Отже, рішення про припинення договору оренди земельної ділянки від 01.04.2020 у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно, було прийняте відповідно до чинного законодавства та підставі заяви ОСОБА_1 . Відповідно, на підставі ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА було прийнято рішення про надання земельної ділянки в оренду. Вказане спростовує посилання апелянта на факт прийняття рішень без повідомлення та без погодження цих рішень з усіма учасниками правовідносин.

При цьому судом першої інстанції також встановлено та не оспорюється сторонами, що і ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА, і ОСОБА_1 були ознайомлені з прийнятими рішеннями.

Таким чином, судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Іванівської селищної ради від 06.11.2020 №310-VII прийнято відповідно до чинного законодавства України, в межах повноважень Селищної ради та на підставі клопотань позивача та третьої особи.

Водночас, апеляційна колегія вважає правильним висновок місцевого господарського суду, що відсутність внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення договору оренди від 01.04.2020 земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0206, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не впливає на законність прийнятого рішення від 06.11.2020 №310-VII, оскільки обов`язок вжити відповідні заходи було покладено виключно на третю особу ОСОБА_1 саме рішенням №309-VII.

Проте, вказана особа не вжила відповідних заходів.

Щодо посилання апелянта на те, що ухвалення спірного рішення породжує обов`язок позивача укласти договір оренди на земельну ділянку, яка вже знаходиться в оренді у іншої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.03.2021 Іванівською селищною радою Одеської області року на адресу ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА було направлено лист щодо укладення договору оренди на виконання прийнятого рішення, який 18.04.2021 отримано директором підприємства Хобтою В.В.

Проте, зазначений лист був залишений позивачем без відповіді та задоволення. При цьому позивачем жодних доказів на спростування відповідних фактів до суду надано не було.

З листа Іванівської селищної ради від 31.03.2021 №02-15/748 вбачається, що договір оренди між ТОВ БУД АГРО ЛОГІСТИКА та Селищною радою не був підписаним позивачем.

Водночас, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Аналогічна позиція викладена у постанові ВП ВС від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц.

Таким чином, договір оренди, на укладення якого надано згоду рішенням Іванівської селищної ради від 06.11.2020 №310-VII, не є укладеним.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Апеляційний суд зазначає, що судом не встановлено визначеного законом обов`язку позивача укласти з відповідачем договір оренди щодо відповідної земельної ділянки.

Водночас, колегія суддів вважає також за необхідне зауважити позивачу, що в силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто, дії учасників відповідних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків господарського суду попередньої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що наведені апелянтами в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами.

Враховуючи наведені правові положення та встановлені обставини даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.12.2021 у справі №916/1530/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст складено 06.10.2022.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Колоколов С.І.