РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.10.2022Справа № 910/21343/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старбуд Проект»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Євротехнології»

про стягнення 771 302,84 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Старбуд Проект» (надалі - ТОВ «Старбуд Проект») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Євротехнології» (надалі - ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології») про стягнення 771 302,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати виконаних на підставі договору підряду №25/06 від 25.06.2018 робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 537 905,92 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 80 237,98 грн., 3% річних у розмірі 48 411,53 грн. та інфляційних у розмірі 104 747,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

21.02.2022 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечив проти заявленої позивачем пені у розмірі 80 237,98 грн., з огляду на те, що з моменту коли грошове зобов`язання повинно було виконане відповідачем минуло 3 роки, а тому право нарахування пені припинилось.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

25.06.2018 між ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології» (замовник) та ТОВ «Старбуд Проект» (підрядник) був укладений договір підряду №25/06 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання на власний ризик за завданням замовника виконати комплекс загально-будівельних робіт на об`єкті «Будівництво пластмасового вишкільного центру по вул. Антонія Михайловського, 54, м. Буча Київської області».

Згідно з п. 3.2 Договору замовник приймає виконані підрядником належним чином роботи шляхом підписання акту приймання виконаних робіт, які є підставою для розрахунків за фактично виконані роботи.

Пунктом 4.1 Договору до початку виконання робіт замовник перераховує аванс підряднику в сумі 210 000,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 35 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником по факту виконаних робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний об`єкт.

Поточні та остаточний розрахунки за виконані роботи замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акти виконаних робіт готує підрядник і передає їх для підписання замовнику у строк не пізніше 15-го числа звітного місяця в паперовому вигляді та на електронному носії (п. 4.4 Договору).

На виконання умов Договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на суму 520 625,92 грн., а також придбано та встановлено устаткування на суму 137 280,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №2 від 21.12.2018, актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, від 21.12.2018 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 21.12.2018.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних на підставі Договору робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 537 905,92 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріалами справи (акт приймання виконаних будівельних робіт №2 від 21.12.2018, акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 21.12.2018 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 21.12.2018) підтверджується виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт на підставі Договору на суму 520 625,92 грн., а також придбання та встановлення устаткування на суму 137 280,00 грн.

За твердженням позивача, відповідачем сплачено за устаткування 120 000,00 грн., що не заперечується ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології».

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи із змісту п. 4.3 Договору відповідач мав здійснити оплату по факту виконаних робіт, тобто на наступний день після їх прийняття замовником.

В даному випадку акт приймання виконаних будівельних робіт №2 від 21.12.2018, акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, від 21.12.2018 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 21.12.2018 були підписані ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології» 21.12.2018, а відтак відповідач мав здійснити оплату позивачу не пізніше 22.12.2018.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 537 905,92 грн. за виконані на підставі Договору роботи. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

При цьому, обставина не отримання коштів з джерел фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати виконаних робіт, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 537 905,92 грн. є правомірною і обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідач пені у розмірі 80 237,98 грн., 3% річних у розмірі 48 411,53 грн. та інфляційних у розмірі 104 747,41 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 21.12.2018 по 20.12.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3 Договору за порушення строків оплати обумовлених договором платежів замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за виконані роботи за кожен день прострочення.

Крім того, в пункті 7.5 Договору сторони дійшли згоди про те, що нарахування штрафних санкцій (пені, інших видів неустойки) за прострочення виконання зобов`язання, не обмежується будь-якими строками від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При цьому, встановлені законом строки позовної давності на вимоги про стягнення пені обчислюються за кожен день її нарахування окремо.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень, що з огляду на приписи вказаних норм чинного законодавства України свідчить про погодження сторонами всіх умов, які містяться в такому Договорі.

Отже, виходячи з положень п. 7.5 Договору сторони в договірному порядку передбачили, що нарахування, зокрема, пені не обмежується будь-якими строками від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а відтак заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо строку нарахування пені не приймається судом до уваги.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмір 80 237,98 грн., яка нарахована за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.12.2020 по 20.12.2021.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом строк виконання грошового зобов`язання, позивачем неправомірно нараховано 3% річних за 21.12.2018 та 22.12.2018, оскільки в ці дні прострочення виконання грошового зобов`язання не було.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 48 323,53 грн. та інфляційних у розмірі 104 747,41 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Виробниче підприємство «Євротехнології» на користь ТОВ «Старбуд Проект» заборгованості у розмірі 537 905,92 грн., пені у розмірі 80 237,98 грн., 3% річних у розмірі 48 323,53 грн. та інфляційних у розмірі 104 747,41 грн. В іншій частині позовних вимог (3% річних у розмірі 88,00 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Старбуд Проект» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Євротехнології» (04076, м. Київ, пр. Степана Бандери, будинок 21, офіс 4; ідентифікаційний код 35489006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Старбуд Проект» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, будинок 63; ідентифікаційний код 40540870) заборгованість у розмірі 537 905 (п`ятсот тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 92 коп., пеню у розмірі 80 237 (вісімдесят тисяч двісті тридцять сім) грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 48 323 (сорок вісім тисяч триста двадцять три) грн. 53 коп., інфляційні у розмірі 104 747 (сто чотири тисячі сімсот сорок сім) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 11 568 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 22 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволені позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий