УХВАЛА

м. Київ

05.10.2022Справа № 910/4426/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Київського національного університету технологій та дизайну про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 в інтересах держави в особі

1. Міністерства освіти і науки України

2. Київського національного університету технологій та дизайну

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп»

про усунення перешкод у користуванні майном

Представники учасників справи:

Прокурор: Захарова Ю.О.;

від позивача 1: Шилан Д.О.;

від позивача 2: Грищенко А.Л;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 позов задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» усунути перешкоди у користуванні приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м шляхом звільнення приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві4 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1 на користь Прокуратури міста Києва судовий збір в сумі 960,50 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» на користь Прокуратури міста Києва судовий збір в сумі 960,50 грн.

27.12.2019 на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №910/4426/19 постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №910/4426/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 залишено без змін.

14.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява від Київського національного університету технологій та дизайну про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» усунути перешкоди у користуванні приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м шляхом звільнення приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 розгляд вказаної заяви призначено на 28.09.2022.

У судовому засіданні 28.09.2022 розгляд заяви Київського національного університету технологій та дизайну було відкладено на 05.10.2022.

У судове засідання 05.10.2022 з`явились представники прокуратури, позивача 1 та позивача 2, надали усні пояснення з приводу заяви заяву Київського національного університету технологій та дизайну.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання 05.10.2022 не з`явились, про призначене судове засідання були повідомлені в порядку, передбаченому господарським процесуальним кодексом України.

Розглянувши подану Київським національним університетом технологій та дизайну заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Оскільки стягувачем за наказом Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19 є Держава Україна в особі Міністерства освіти і науки України, строк пред`явлення вказаного наказу до виконання становить три місяці, а саме до 26.03.2020.

Обгрунтовуючи подану до суду заяву, заявник (Київський національний університет технологій та дизайну) вказує на те, що йому не було направлено наказ Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» усунути перешкоди у користуванні приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м шляхом звільнення приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві.

Крім того, заявник зазначив, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 було зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Водночас, постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00), від 27.07.2004р. по справі «Ромашов проти України» (заява №67534/01), від 19.03.1997р. «Горнсбі проти Греції» зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав/ людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

З вище викладеного вбачається, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних («Артіко проти Італії», рішення від 13.05.1980 року). Особливо це стосується права на доступ до правосуддя в світлі того демократичному суспільстві право на справедливий суд, а саме: не сподівання, що справа не лише буде розглянута, але й державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб та забезпечуватиме таким чином виконання рішення суду.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини поняття «майна» охоплює цілу низку інтересів економічного характеру: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема, акції, патенти, відшкодування шкоди згідно з рішеннями арбітражу, право на пенсію, право на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому (Постанова Європейського Суду у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції».

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, виходячи з принципу обов`язковості виконання судових рішень, законодавцем передбачена можливість поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, підставою для чого є наявність поважних причин пропуску строку.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, законодавством України встановлено, що з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу може звернутися виключно стягувач за виконавчим документом.

Як вбачається з наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19, стягувачем за вказаним виконавчим документом є Держава України в особі Міністерства освіти і науки України, а не Київський національний університет технологій та дизайну (заявник) (з огляду на що вказаний виконавчий документ і не направлявся на адресу заявника, а був направлений на адресу Міністерства).

Таким чином, оскільки заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19 подана не стягувачем, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви Київського національного університету технологій та дизайну (який не є стягувачем за наказом) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19.

Керуючись ст.ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Київського національного університету технологій та дизайну про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/4426/19.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 11.10.22.

Суддя О.М. Спичак