ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/67/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Шмойлова Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Браналді СВ"

до Приватного акціонерне товариство "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

про стягнення 629 586,85 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Браналді СВ" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" про стягнення 629 586,85 грн, з яких 476 804,54 грн основного боргу, 78 892,18 грн інфляційних, 50 757,79 грн пені, 23 132,34 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" умов укладеного між сторонами договору поставки №21/10/2019 від 21.10.2019 в частині проведення належного розрахунку за отриманий від Товариства з обмеженою відповідальністю "Браналді СВ" товар, в результаті чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/67/22 за правилами загального позовного провадження.

31.05.2022 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження.

23.08.2022 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до поданого клопотання станом на 23.08.2022 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить: 76 804,54 грн. основного боргу; 78 892,18 грн. інфляційних втрат; 50 757,79 грн. пені; 23 132,34 грн. 3% річних, а разом; 229 586,85 грн, у зв`язку із частковим погашенням боргу відповідачем.

Клопотання про зменшення позовних вимог прийняте судом. Подальший розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог відповідно до поданого клопотання.

Ухвалою суду від 23.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

06.10.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про повернення судового збору в частині зменшення позовних вимог, а також в частині зайво сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду. Враховуючи викладене, позивач просить повернути з державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 720,83 грн.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

06.10.2022 від позивача до суду також надійшла заява про проведення судового засідання по справі без його участі. При цьому позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач причин неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 між ТОВ "Браналді СВ" (позивач/постачальник) та ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (відповідач/покупець) укладено договір поставки №21/10/2019.

За умовами договору постачальник зобов`язується поставляти, а покупець приймати і оплачувати товар (п. 1.1 договору).

Постачальник поставляє товар покупцеві на адресу, визначену у відповідному додатку (специфікації) та передати товар на підставі довіреності уповноваженого представника покупця і видаткової накладної, складеної постачальником ( п. 2.2 договору).

Термін постачання товару, його ціна та порядок оплати товару узгоджується сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору, що є його невід`ємними частинами (п. 4.1 договору).

Згідно п. 5.1 договору у випадку прострочення платежу, передбаченого відповідною специфікацією, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.1 даний договір набирає чинності з моменту його підписання двома сторонами та скріплення печатками двох сторін і діє по 31.12.2021, включно , але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, які вони візьмуть на себе до вищевказаної дати , у повному обсязі.

У випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати договір за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, договір вважається пролонгованим на один календарний рік, на тих самих умовах. Кількість пролонгацій не обмежено (п. 6.2 договору).

Сторонами були укладені додатки № 5 від 17.09.2020, №6 від 09.10.2020 до договору поставки, у яких сторони визначили асортимент, кількість та ціну товару .

В п. 2.4 додатків зазначено, що термін поставки: 30 календарних днів з моменту підписання двома сторонами цих додатків.

В п. 2.5 передбачено, що оплата здійснюватиметься на умовах відтермінування платежу в 30 календарних днів, що відраховуватимуться з моменту отримання товару покупцем, що засвідчується підписанням уповноваженим представником покупця та скріпленням його печаткою відповідної видаткової накладної.

На виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 140 762,00 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- №РН-0000329 від 16.11.2020 на суму 223440,00 грн;

- №РН-0000333 від 18.11.2020 на суму 287 280,00 грн;

- №РН-0000337 від 20.11.2020 на суму 270 522,00 грн;

- №РН-0000338 від 23.11.2020 на суму 359 520,00 грн.

Також позивачем були виставлені відповідачу рахунки-хактури на оплату:

-№СФ-0000375 від 16.11.2020 на суму 223 440,00 грн;

- №СФ-0000379 від 18.11.2020 на суму 287 280,00 грн;

- №СФ-0000384 від 20.11.2020 на суму 270 522,00 грн;

- №СФ-0000385 від 23.11.2020 на суму 359 520,00 грн.

Однак, відповідач за отриманий товар розрахунок належним чином не провів.

16.11.2021 позивачем була направлена відповідачу вимога №1 про сплату заборгованості у розмірі 476 804,54 грн.

06.12.2021 позивачем повторно направлена на адресу відповідача претензія з вимогою погасити заборгованість за отриманий товару у розмірі 476 804,54 грн.

При цьому відповідач розрахунок за товар повністю не провів. З урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог, основна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 76 804,54 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів справити заборгованості відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлену вимогу про стягнення 76 804,54 грн основної заборгованості, обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, за несвоєчасно проведений розрахунок позивачем нараховано відповідачу 50 757,79 грн пені.

Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.1 договору зазначено, що у випадку прострочення платежу, передбаченого відповідною специфікацією покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки позивача в частині стягнення з відповідача пені, господарський суд вважає його правильним, а тому вимога про стягнення 50 757,79 грн пені підлягає задоволенню.

Крім того, за несвоєчасно проведений розрахунок, позивачем нараховані відповідачу 3% річних у розмірі 23 132,34 грн та інфляційні втрати у розмірі 78 892,18 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим розрахунком 3 % річних у сумі 23 132,34 грн та 78 892,18 грн інфляційних збитків нараховані правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України)

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Згідно заявленого позивачем клопотання про повернення судового збору у розмірі 6 720,83 грн суд зазначає наступне.

При поданні позову до суду з заявленою майновою вимогою у розмірі 629 586,85 грн позивачем згідно платіжного доручення№24644 від 21.01.2022, було сплачено судовий збір у розмірі 10 164,63 грн, тоді як підлягало сплаті 9 443,80 грн.

Таким чином, позивачем було зайво сплачено 720,83 грн.

В подальшому позивачем подане до суду клопотання про зменшення позовних вимог у розмірі 400 000,00 грн боргу.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету судовий збір у розмірі 6 720,83 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерне товариство "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Микгород,71, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Браналді СВ" (21022, м. Вінниця, вул. Зулінського, б.,30, ) - 229 586,85 грн заборгованості, в т.ч. 76 804,54 грн. основного боргу; 78 892,18 грн. інфляційних втрат; 50 757,79 грн. пені; 23 132,34 грн 3% річних та 3 443,80 грн судового збору.

3. Повернути ухвалою суду Товариству з обмеженою відповідальністю "Браналді СВ" ( 21022,м. Вінниця, вул. Зулінського, б.,30, ) з державного бюджету України 6720,83 грн судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 24644 від 21.01.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.10.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек)