ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" вересня 2022 р. Справа № 914/3721/21

За позовом Приватного підприємства "Фірма "Агро-Центр", 33009, Рівненська область, місто Рівне, провулок Робітничий, будинок 6 А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс", 08514, Київська область, Фастівський район, село Дідівщина, вулиця Житомирська, будинок 1А, офіс 1Б

про стягнення 650 593,97 грн заборгованості за договором купівлі-продажу № РВ-00017 від 12.04.2021

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшли матеріали позовної заяви Приватного підприємства "Фірма "Агро-Центр" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № РВ-00017 від 12.04.2021 у розмірі 650 593,97 грн, які були передані за підсудністю на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 14.12.2021.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, матеріали судової справи з єдиним унікальним номером 914/3721/21 передано судді Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № РВ-00017 від 12.04.2021 в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим за відповідачем рахується прострочена заборгованість в сумі 552 769,00 грн, з огляду на наявність якої позивачем нараховано 30 788,48 грн пені, 11 608,15 грн інфляційних та 55 428,34 грн відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21 лютого 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Заперечуючи проти позовних вимог та відповідно до поданого клопотання про призначення судової експертизи відповідач зазначає, що товар за видатковими накладними (за переліком) не отримував. Також відповідач стверджує, що видаткові накладні підписані неуповноваженою зі сторони відповідача особою. Так, відповідач зазначив, що ТОВ "Наша Компанія Плюс" видано довіреність за № 251 інженеру підприємства Топалову Г.М., підпис якого в довіреності посвідчено керівником Товариства. Підпис Топалова Г.М. у довіреності відрізняється від підписів проставлених у видаткових накладних. У зв`язку з чим, на вирішення судового експерта відповідач пропонував поставити наступні питання: чи виконано підпис у видаткових накладних: РБ-00000998 від 22.04.2021, PБ-00000999 вiд 22.04.2021, PБ-00001000 вiд 22.04.2021, PБ-00001001 вiд 22.04.2021, РБ-00001002 від 22.04.2021, РБ-00001003 вiд 22.04.2021, РБ-00001004 від 22.04.2021, РБ-00001005 вiд 22.04.2021, РБ-00001006 вiд 22.04.2021, РБ-00001007 вiд 22.04.2021, PБ-00001008 вiд 22.04.2021, PБ-00001086 вiд 28.04.2021, PБ-00001087 вiд 28.04.2021, РБ-00001088 від 28.04.2021, РБ-00001090 вiд 28.04.2021, РБ-00001091 вiд 28.04.2021, РБ-00001092 від 28.04.2021, РБ-00001093 від 28.04.2021, РБ-00001094 від 28.04.2021, РБ-00001095 вiд 28.04.2021, РБ-00001205 вiд 10.05.2021, РБ-00001206 вiд 10.05.2021, РБ-00001207 вiд 10.05.2021, РБ-00001208 вiд 10.05.2021, РБ-00001209 від 10.05.2021, РБ-00001282 вiд 13.05.2021, РБ-00001283 вiд 13.05.2021, РБ-00001298 від 14.05.2021, РБ-00001299 від 14.05.2021 Топаловим Григорієм Миколовичем чи іншою особою?

31 травня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

02 червня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення № 63 від 01.06.2022, в яких позивач просив суд відхилити клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки, на його думку, таке клопотання є лише спробою затягування розгляду справи. За твердженнями позивача, відповідач отримав увесь товар згідно спірних видаткових накладних та приступив до виконання зобов`язання, зокрема, здійснивши його оплату в розмірі 50 000,00 грн.

16 червня 2022 року від позивача супровідним листом № 65 від 10.06.2022 надійшли додаткові докази реалізації товару за спірними видатковими накладними, а саме копії податкових накладних на реалізований товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" про призначення судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення, оскільки потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування при вирішенні даного спору відсутня.

Підготовчі засідання та засідання по розгляду справи по суті неодноразово відкладались.

Суд наголошує, що представник відповідача, в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Крім того, відповідач не був позбавлений права приймати участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції, однак таким правом відповідач не скористався.

У зв`язку із неможливістю відправлення процесуальних документів, судова кореспонденція у цій справі направлялась судом на вказані в матеріалах справи електронні адреси позивача та відповідача. Відповідні довідки про неможливість направлення процесуальних документів, складені відділом автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції апарату Господарського суду Київської області, наявні в матеріалах справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина перша статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття рішення, судом 22.09.2022 піжписано вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

12 квітня 2021 між Приватним підприємством "Фірма "Агро-Центр" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № РВ-00017 (далі Договір), пунктом 1.1 якого сторони узгодили, що продавець зобов`язався передати запчастини, комплектуючі, допоміжні матеріали до техніки сільськогосподарського призначення, інші товари виробничого призначення (в подальшому Товар) у власність покупця відповідно до його усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем) замовлення, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати товар на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, загальна сума договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару та узгодженої на нього ціни, відповідно до видаткових накладних.

Як визначено пунктом 2.3 Договору, оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, на умовах відстрочення оплати:

1) оплата за товар, відвантажений за видатковими накладними у період з 01 січня по 30 червня кожного року шляхом здійснення повної оплати вартості товару (у розмірі 100%) або оплати частинами із повним погашенням вартості товару в період із 19 липня по 31 липня року в якому такий товар було отримано;

2) оплата за товар, відвантажений за видатковими накладними у період з 01 липня по 10 грудня кожного року шляхом здійснення повної оплати вартості товару (у розмірі 100%) або оплати частинами із повним погашенням вартості товару в період із 14 грудня по 31 грудня року в якому такий товар було отримано;

У період із 11 грудня по 31 грудня відвантаження товару відбувається на умовах повної (у розмірі 100%) передоплати.

Обов`язок покупця з передачі товару вважається виконаним з моменту надання товару в розпорядження покупця, який визначається датою виписки видаткової накладної продавцем. Для передачі товару покупцеві, представник покупця зобов`язаний надати представнику продавця довіреність, видану та оформлену відповідно до чинного законодавства (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.3 Договору, датою поставки (отримання товару покупцем) вважається дата вказана у видатковій накладній і момент відвантаження товару покупцеві.

Пунктом 5.2 Договору між сторонами погоджено, що за несвоєчасну оплату за договором, покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. В разі відсутності за один місяць до закінчення строку дії даного договору повідомлення сторони про припинення його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік. Кількість таких пролонгацій необмежена (пункт 7.1 Договору).

На виконання умов договору Приватним підприємством "Фірма "Агро-Центр" у період з квітня до червня 2021 року було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" товар на загальну суму 602 769,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: РБ-00000998 від 22.04.2021, PБ-00000999 вiд 22.04.2021, PБ-00001000 вiд 22.04.2021, PБ-00001001 вiд 22.04.2021, РБ-00001002 від 22.04.2021, РБ-00001003 вiд 22.04.2021, РБ-00001004 від 22.04.2021, РБ-00001005 вiд 22.04.2021, РБ-00001006 вiд 22.04.2021, РБ-00001007 вiд 22.04.2021, PБ-00001008 вiд 22.04.2021, PБ-00001086 вiд 28.04.2021, PБ-00001087 вiд 28.04.2021, РБ-00001088 від 28.04.2021, РБ-00001090 вiд 28.04.2021, РБ-00001091 вiд 28.04.2021, РБ-00001092 від 28.04.2021, РБ-00001093 від 28.04.2021, РБ-00001094 від 28.04.2021, РБ-00001095 вiд 28.04.2021, РБ-00001205 вiд 10.05.2021, РБ-00001206 вiд 10.05.2021, РБ-00001207 вiд 10.05.2021, РБ-00001208 вiд 10.05.2021, РБ-00001209 від 10.05.2021, РБ-00001282 вiд 13.05.2021, РБ-00001283 вiд 13.05.2021, РБ-00001298 від 14.05.2021, РБ-00001299 від 14.05.2021, РБ-00001536 від 27.05.2021. Зазначені видаткові накладні підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень та скріплені печаткою підприємства-продавця (копії накладних наявні в матеріалах справи). На підтвердження повноважень на отримання матеріальних цінностей в матеріалах справи наявна довіреність № 251 від 22.04.2021 видана ТОВ "Наша Компанія Плюс" інженеру підприємства Тополову Г.М. зі строком дії до 31.12.2021.

В матеріалах справи також містяться виставлені позивачем відповідачу рахунки на оплату у період квітня місяця 2021 року.

На кожну поставку товару оформлено податкові накладні, які містяться в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" розрахувалося за отриманий товар лише частково на суму 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2437 від 13.05.2021.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч умовам договору взяте на себе зобов`язання по оплаті поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом із вимогою про стягнення з відповідача боргу в розмірі 552 769,00 грн.

За змістом статей 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та статті 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною першою статті 692 цього ж Кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом пунктом 2.3 Договору сторони передбачили порядок та умови оплати товару, який здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, на умовах відстрочення оплати за товар, відвантажений за видатковими накладними у період з 01 січня по 30 червня кожного року шляхом здійснення повної оплати вартості товару (у розмірі 100%) або оплати частинами із повним погашенням вартості товару в період із 19 липня по 31 липня року в якому такий товар було отримано.

Отже судом встановлено, що строк оплати отриманого відповідачем товару, за наведеними вище видатковими накладними та, відповідно, обов`язок покупця оплатити отриманий товар є таким що настав.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті отриманого товару за вказаними вище видатковими накладними.

При цьому, судом досліджені заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, відповідно до яких відповідач стверджує, що товар за переліченими видатковими накладними не отримував. Крім того стверджує, що видаткові накладні підписані неуповноваженою зі сторони відповідача особою, оскільки підпис Топалова Г.М. проставлений на видаткових накладних в більшості виконаний рівно та навіть ледь ліворуч, тоді як посвідчений довіреністю підпис Топалова Г.М. має суттєвий нахил праворуч, також вбачається різниця в каліграфії виконаних підписів. До того ж на видаткових накладних відсутня печатка ТОВ "Наша Компанія Плюс". Відповідач зауважив, що окрім видаткових накладних позивачем до матеріалів позовної заяви інших доказів отримання товару не надано.

Дослідивши заперечення відповідача, суд їх відхиляє з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній станом на дату підписання договору та видаткових накладних) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Отже, обов`язковою умовою, що може бути доказом здійснення господарської операції саме з конкретним контрагентом, є наявність у первинному документі даних про осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку саме цього контрагента та дані, що дають змогу визначити повноваження такої особи на вчинення вказаних дій, особистий підпис вказаної особи.

Відповідно до пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно -матеріальні цінності (ТМЦ) згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що вони оформлені відповідно до положень чинного законодавства, містять відомості про господарську операцію та підписані уповноваженою згідно наявної в матеріалах справи довіреністю № 251 від 22.04.2021 особою (Топаловим Г.М.) на отримання матеріальних цінностей (запчастин).

Окрім того, відповідачем не заперечувалось у відзиві факту працевлаштування у нього посадової особи - інженера Топалова Григорія Миколайовича, на якого було оформлено довіреність та який приймав товар.

Таким чином, враховуючи погодження сторонами у спірному договорі умов, за яких товар належної якості, кількості, асортименту вважається отриманим покупцем у момент підписання видаткової накладної, відповідно наявність підпису представника відповідача, тобто уповноваженої особи відповідача, на спірних видаткових накладних свідчить про прийняття останнім зазначеного в них товару.

Твердження відповідача, що на видаткових накладних відсутні печатки ТОВ "Наша Компанія Плюс" спростовується положеннями Господарського кодексу України, відповідно до статті 581 якого, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18.

Відповідач не врахував тієї обставини, що на виконання пункту 9.4 Договору, позивач сформував та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на кожну партію поставки, що додатково підтверджує отримання саме відповідачем товару.

Зокрема, відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодекс України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, встановленими абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодекс України.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В свою чергу, пунктом 201.10. Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

На підтвердження здійснення поставки товару за видатковими накладними позивачем долучено до матеріалів справи податкові накладні, видані позивачем на ім`я ТОВ "Наша компанія плюс" за фактом здійснення поставки товару (копії наявні в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що вказані податкові накладні прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (копії наявні в матеріалах справи).

Згідно із пунктом 1 розділу 111 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, до податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (пункт 6 розділу III Порядку № 21).

Отже, в податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складених на підставі первинних документів податкових накладних. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, зазначені в помилковій податковій накладній, не підлягають відображенню в податковій декларації з ПДВ.

У випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації її в ЄРПН платник податку з метою виправлення допущеної помилки має право згідно з п.192.1 ст.192 ПКУ скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної. Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН покупцем (отримувачем) товарів/послуг з дотриманням визначених термінів реєстрації.

Всупереч вищенаведеному відповідачем не надано доказів відсутності у деклараціях з ПДВ відображення податкових накладних зареєстрованих позивачем у зв`язку із першою подією - поставкою товару; та/чи доказів складення та реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних, зареєстрованих позивачем по факту поставки товару (у випадку, якщо відповідач вважає такі податкові накладні помилковими).

Таким чином, податкові накладні складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником Приватним підприємством "Фірма "Агро-Центр", на ім`я покупця Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс", разом з видатковими накладними на суму 552 769,00 грн (копії яких долучені позивачем до матеріалів справи) достовірно підтверджують факт поставки товару, що мало місце між позивачем та відповідачем за договором купівлі-продажу № РВ-00017 від 12.04.2021 та в свою чергу спростовують твердження відповідача щодо неотримання ним товару.

З огляду на викладене, на час подання позову до суду відповідач не оплатив повної вартості отриманого товару, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 552 769,00 грн підлягають задоволенню, як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Відповідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.2 Договору між сторонами погоджено, що за несвоєчасну оплату за договором, покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Позивач за прострочення строків оплати поставленого товару, керуючись умовами договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 30 788,48 грн та 30% річних в сумі 55 428,34 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони погодили у пункті 5.2 Договору інший розмір відсотків річних, а саме - 30%.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 30% річних на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що позивачем при визначенні періоду прострочення не враховано приписи частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, здійснивши власний перерахунок пені та 30% річних, в межах розрахунку позивача з урахуванням вірного початку перебігу строку з 03.08.2021 по 30.11.2021, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 30 319,00 грн, а 30% річних в сумі 54 519,68 грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що такий проведено вірно, вимогам законодавства не суперечить, а тому підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Відповідач контрозрахунків не подавав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 552 769,00 грн основний борг, 30319,00 грн пені, 11 608,15 грн інфляційних та 54 519,68 грн відсотків річних (30%).

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Компанія Плюс" (08514, Київська обл., Фастівський р-н, село Дідівщина, вул. Житомирська, будинок 1А, офіс 1Б, код 40739680) на користь Приватного підприємства "Фірма "Агро-Центр" (33009, Рівненська область, місто Рівне, провулок Робітничий, будинок 6А, код 34112560) 649 215 (шістсот сорок дев`ять тисяч двісті п`ятнадцять) грн 83 коп. (з яких 552 769,00 грн основний борг, 30319,00 грн пеня, 11 608,15 грн інфляційні, 54 519,68 грн 30% річних), а також 9 738 (дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн 24 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 03.10.2022