ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. Справа№ 910/2116/21 (910/12050/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Сотнікова С.В.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

представники сторін у судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку (далі - ПАТ АБ) "Укргазбанк" і Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Ріо Фін"

на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р.

(повний текст складено 04.07.2022р.)

у справі №910/2116/21 (910/12050/21) (суддя Омельченко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Інвестгарант"

до 1.Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Автомобільна компанія "Укртранс"

2.ПАТ АБ "Укргазбанк"

3.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Фінансова компанія "Реверс Інвест"

4.ТОВ "Ріо Фін"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна

2.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна

3.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович

4.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна

про визнання договорів недійсними

в межах справи №910/2116/21

за заявою ТОВ "Ріо Фін"

до ПрАТ "Автомобільна компанія "Укртранс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. по справі №910/2116/21 (910/12050/21) позов ТОВ "Інвестгарант" задоволено; визнано недійсним Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008р. Голубничою О.В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за №1980 (з урахуванням договорів про внесення змін до іпотечного договору №3021 від 22.09.2008р. (дублікат), №3054 від 25.09.2008р., №3620 від 28.11.2008р., №1496 від 16.06.2011р., №2661 від 29.07.2012р., №1943 від 23.08.2012р.), в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №15 по вул. Діловій, 2Б у м.Києві; визнано недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015р., укладений між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі №3060, в частині майнових прав на квартиру №15 по вул. Діловій, 2Б у м.Києві; визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. та зареєстрований в реєстрі за №873, в частині майнових прав на квартиру №15 по вул. Діловій, 2Б у м.Києві; визнано недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019р., посвідчений ПН КМНО Козаєвою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №2098, укладений між ТОВ «ФКК Реверс Інвест» та ТОВ «Ріо Фін» в частині майнових прав на квартиру №15 по вул. Діловій, 2Б у м.Києві; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62966384 від 20.01.2022р. 16:45:59, приватний нотаріус Тверська Інесса Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м.Київ; стягнуто з ПрАТ "Автомобільна компанія "Укртранс на користь ТОВ "Інвестгарант" судовий збір у розмірі 2890,25 грн.; стягнуто з ПАТ АБ "Укргазбанк" на користь ТОВ "Інвестгарант" судовий збір у розмірі 2890,25 грн.; стягнуто з ТОВ "Фінансова компанія "Реверс Інвест" на користь ТОВ "Інвестгарант" судовий збір у розмірі 2890,25 грн.; стягнуто з ТОВ "Ріо Фін" на користь ТОВ "Інвестгарант" судовий збір у розмірі 2890,25 грн.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 22.07.2022р. ПАТ АБ "Укргазбанк" подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Інвестгарант" відмовити повністю.

Також, не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 01.08.2022р. ТОВ "Ріо Фін" подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Інвестгарант".

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ "Укргазбанк" на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. по справі №910/2116/21(910/12050/21) та призначено її до розгляду на 03.10.2022р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022р. виправлено описку, а саме - у резолютивній частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022р. по справі №910/2116/21(910/12050/21) слова: „Розгляд апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" призначити на 03.10.2022р. о 12 год. 00 хв." виправлено на слова „Розгляд апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" призначити на 17.10.2022р. о 15 год. 00 хв.".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ріо Фін" на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. по справі №910/2116/21 (910/12050/21) та призначено її до розгляду на 17.10.2022р.; об`єднано апеляційні скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТОВ "Ріо Фін" на рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. по справі №910/2116/21(910/12050/21) в одне апеляційне провадження.

17.10.2022р. в судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не з`явились, хоча про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Розглянувши доводи апеляційних скаргих, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ТОВ «Інвестгарант» звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» та ТОВ «Ріо Фін» про: визнання недійсним Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до Іпотечного договору від 22.09.2008 року № 3021 (дублікат), від 25.09.2008 року № 3054, від 28.11.2008 року № 3620, від 16.06.2011 року № 1496, від 29.07.2012 року № 2661, від 23.08.2012 року № 1943), в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві; визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015 року, укладеного між ПАТ «АКБ Київ» та ПАТ АБ «Укргазбанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3060, в частині майнових прав на квартиру № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві; визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 873, в частині майнових прав на квартиру № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві; визнання недійсним Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2098, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» та ТОВ «Ріо Фін», в частині майнових прав на квартиру № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві. 02.07.2021 року зі змісту відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що вказаний об`єкт нерухомості є предметом іпотеки. За твердженням ТОВ «Інвестгарант», підставами для внесення відповідних відомостей про іпотеку до реєстру стали оспорювані договори. Отже, оскільки позивач ніколи не був іпотекодавцем майнових прав на квартиру № 15 по вулиці Діловій, 2Б у місті Києві, а вищенаведені правочини порушують його права як власника цього майна, ТОВ «Інвестгарант», з посиланням на приписи частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, вказало про наявність правових підстав для визнання таких договорів недійсними.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 02.08.2021р. було відкрито провадження у справі №910/12050/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничу Ольгу Василівну, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєву Наталію Михайлівну.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 28.12.2021р. (суддя Ломака В.С.) справу №910/12050/21 за позовом ТОВ «Інвестгарант» до ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест», ТОВ «Ріо Фін», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни, про визнання договорів недійсними було передано за підсудністю до господарського суду м.Києва для розгляду в межах справи №910/2116/21 про банкрутство ПрАТ "Автомобільна компанія «Укртранс».

Ухвалою господарського суду м.Києва від 31.01.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12050/21 у межах справи №910/2116/21 про банкрутство ПрАТ Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514), справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі; залучено до участі у справі, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни.

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2007р. між ПрАТ "АК "Укртранс" і АКБ "Київ" було укладено Договір про відкриття відкличної кредитної лінії №45/07 (далі з додатковими угодами - Кредитний договір), відповідно до якого Банком було відкрито Позичальнику відкличну кредитну лінію для фінансування будівництва з лімітом 2 000 000 (два мільйона) грн 00 коп, зі сплатою 17,0 відсотків річних на строк до 13.06.2008р. включно. Додатковими угодами №1 - №25 до Кредитного договору вносились зміни.

Додатковою угодою №25 від 25.07.2011 року було змінено кінцевий строк повернення кредиту - 28.02.2014р. А Додатковою угодою №26 від 23.08.2012 року було збільшено ліміт кредитування в гривні на суму 82 182 425,01 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 27.06.2008р. між ПАТ «АКБ «Київ» (іпотекодержатель) та ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» (іпотекодавцем) було укладено Іпотечний договір (далі з договорами про внесення змін - Договір іпотеки), що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1980.

За умовами п. 1.2 Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 16.06.2011р., п. 1.3. викладено в редакції де предметом іпотеки є майнові права на квартири, зокрема і на квартиру № 15 (п`ятнадцять) загальною площею 155,20 кв.м., житл. площею 81,10 кв.м., п`ятий поверх, секція 1, що будуються (будувались) в будинку на розі (на перетині) вулиць Димитрова (нова назва після перейменування у 2014 р. - вулиця Ділова) та Анрі Барбюса в Печерському районі м. Києва.

Згідно п. 1.4. Договору іпотеки, майнові права, які передаються в іпотеку за цим Договором, належать іпотекодавцю на підставі Договору №315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса, у Печерському районі міста Києва від 12 вересня 2003 року, укладеного між Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», додатку №2 до договору №315 від 12.09.2003р., від 29.11.2007р., договору підряду №20р на будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському районі м. Києва, укладеного 27 квітня 2006 року між Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», ВАТ «Автомобільною компанією «Укртранс», Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

19.06.2015р. між ПАТ «АКБ «Київ», як неплатоспроможним банком, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Київ» Кічука О.І., та АБ "Укргазбанк", як приймаючим банком, було укладено Договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку.

За вказаним Договором до АБ «Укргазбанк» перейшло, зокрема, право вимоги до ПрАТ «АК «Укртранс», що виникло з кредитних договорів №24/2005 від 31.05.2005р., №65/04 від 16.07.2004р., №45/07 від 14.06.2007р., №25/04 від 29.09.2004р. із визначеним обсягом та відповідно до АБ «Укргазбанк» перейшло в тому числі і право вимоги за Договором іпотеки.

19.06.2015 року між ПАТ «АКБ «Київ» та АБ «Укргазбанк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим №3060, за яким Банку було відступлено право вимоги і за Договором іпотеки.

Таким чином, набуття АБ «Укргазбанк» права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладеними ПАТ «АКБ «Київ» з ПрАТ «АК «Укртранс», відбулось правомірно, у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

20.02.2019р. між АБ «Укргазбанк» було укладено з ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» Договір факторингу (відступлення права грошової вимоги), за умовами якого АБ «Укргазбанк» відступив право грошової вимоги, зокрема і по Кредитному договору, заборгованість по якому на момент відступлення становила 341 574 156, 39 грн, 418 684,94 Євро по процентам та 669 895,90 доларів США по процентам.

Також, 20.02.2019р. між АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест» () було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстрований в реєстрі за №873, згідно якого АБ «Укргазбанк» відступив у повному обсязі, а новий кредитор прийняв всі права та обов`язки іпотекодержателя за Договором іпотеки.

30.04.2019р. між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріо Фін», були укладені Договір факторингу та Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки.

Тому матеріалами справи підтверджується набуття Банком прав Кредитора та Іпотекодержателя та їх подальшого відступлення на користь нового кредитора.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що ТОВ "Інвестгарант" набуло право власності на квартиру №15 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві на підставі Договору №31 купівлі-продажу майнових прав на квартиру (враховуючи усі зміни до Договору №31).

У свою чергу, ТОВ "Лізингова компанія «Техбудлізинг» набуло майнові права на квартиру №15 на підставі укладеного з ПрАТ «АК «Укртранс» Договору №12/04 про інвестування будівництва житла від 24.12.2004р.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення Договору іпотеки) визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В якості існування в позивача права власності на квартиру №15, на моментґ укладення оспорюваного Договору іпотеки, позивач посилається на укладений між ним та

ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007р.

В п. 1.1. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007р. зазначено, що ТОВ«Лізингова компанія «Техбудлізинг» продає, а ТОВ «Інвестгарант» купує майнові права на квартиру, яка будується на перетині вулиць Димитрова та А. Барбюса м. Києва за наступними характеристиками (враховуючи зміни внесені Додатковою угодою №2 від 30.09.2013 р. до Договору №31 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24.04.2007р.): адреса об`єкта будівництва м. Київ, вул. Димитрова, будинок № 2-Б, кв. 15, 5 поверх, кількість кімнат 3, загальна площа 159,20 кв.м.

Відповідно п. 1.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру ТОВ «Інвестгарант» за цим Договором одержує майнові права ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» на Об`єкт, які належать останньому на праві власності, відповідно до умов Договору № 12/04 про інвестування будівництва житла від 24.12.2004 р., укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та Забудовником Об`єкту будівництва - ПрАТ «АК «Укртранс».

За змістом п. 1.3. даного Договору, предметом цього Договору є майнові права на Об`єкт, які після набуття ТОВ «Інвестгарант» їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності (володіння, користування та розпорядження) на Об`єкт після введення об`єкта будівництва в експлуатацію шляхом оформлення між ТОВ «Інвестгарант» та ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» акту приймання-передачі готової квартири протягом 90-ти календарних днів після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію та реєстрації права власності на Об`єкт у відповідних реєстраційних органах.

Згідно п. 2.1 Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру (із врахуванням змін внесених Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Договору № 31 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24.04.2007р.) загальна вартість даного обєкту складає 1 680 674,40 гривень.

У відповідності до п. 2.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру ТОВ «Інвестгарант» здійснює оплату за цим Договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» в строк до 31.12.2008 року або заліком взаємних вимог по іншим договірним зобов`язанням.

За змістом п. 3.2.8. даного договору, ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» взяло на себе обов`язок після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію протягом 90-ти робочих днів передати Об`єкт по акту приймання-передачі готової квартири та надати всі необхідні документи для оформлення права власності на квартиру.

За наведених умов Договору №31 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Позивач набуває права власності на майно лише: після введення його в експлуатацію, на підставі акту прийому-передачі, після здійснення оплати за Договором №31 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» в строк до 31.12.2008 року.

Згідно Додаткової угоди №2 від 30 вересня 2013 року до Договору №31 купівлі- продажу-майнових прав на квартиру, будинок був введений в експлуатацію 06 квітня 2012 року, про що свідчить Сертифікат серії КВ № 0 від 06 квітня 2012 року.

30 вересня 2013 року між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та ТОВ «Інвестгарант» був складений акт прийому-передачі квартир, згідно якого Позивач прийняв одну квартиру № 15 загальною площею 159,20 кв.м.

На підтвердження оплати вартості Об`єкта інвестування Позивачем було надано місцевому суду довідку ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» від 30 вересня 2013 року № 15, згідно якої ТОВ «Інвестгарант» виконало умови Договору №31 у повному обсязі, а перерахування коштів у сумі 1 680 674,40 грн. відповідає повній вартості квартири №15.

Але така довідка про виконання Договору №31 не є належним підтвердженням оплати вартості Об`єкта інвестування, оскільки вона не є первинним документом і об`єктивно не може підтверджувати факт оплати. В ній не зазначено дату оплати, чи оплачено на розрахунковий рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та чи ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» сплатило відповідні кошти на розрахунковий рахунок ПрАТ «АК «Укртранс».

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не було надано належних, допустимих та достовірних доказів проведення оплати, якими мали б бути первинні документи бухгалтерського обліку, до яких відносяться в т.ч, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. В матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5. пункту 2 цього Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил^ встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998р. №566 (що було чинним на момент здійснення розрахунку за Інвестиційним договором №5 та Договором №7 про інвестування будівництва житла), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254 (далі - Положенням №254) визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п. 4.2-4.3. Положення №254).

Відповідно п. 4.6. Положення №254, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно- правовими актами Національного банку).

Отже, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вищенаведеним вимогам закону та відображають реальні господарські операції.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 05.05.2020р. у справі №826/14426/16, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Позивачем до позовної заяви не були додано первинні документи бухгалтерського обліку (платіжні доручення, меморіальні ордери) на підтвердження проведення господарської операції з оплати інвестування на користь ПрАТ «АК «Укртранс», що могло б підтвердити набуття ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» майнових прав на квартиру № 15, такі в матеріалах справи відсутні.

Зазначені обставини свідчать про те, що обов`язок ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг», щодо передання Позивачу документів для оформлення права власності Об`єкта інвестування, виник щонайменше у вересні 2013 року, відповідно до цього часу неможна вважати, що Позивач мав майнові права або право власності на квартиру № 15.

Предметом Договору інвестування є фінансування капітальних вкладень (інвестиція) в житло, що буде збудовано в майбутньому, та жодні права Інвестора за умовами такого договору до проведення оплати, введення в експлуатацію та прийняття об`єкту за актом прийому-передачі, договір не визнає. Зокрема, договір не визнає, що з моменту підписання договору ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» передає, а Інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування і Інвестор має право розпоряджатися майновими правами на об`єкт інвестування на свій розсуд.

Позивач обґрунтовує наданою ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» довідкою від 30 вересня 2013 року №15, з урахуванням погодженої Договором №31 умови, якою визначено, що Позивач здійснює оплату за цим договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в строк до 31.12.2008р. Не дивлячись на те, що така довідка не є належним доказом проведеної оплати за Договором №31, однак в той же час, така довідка свідчить про те, що оплата була здійснена не через місяць, а 30 вересня 2013 року (дата формування довідки), тобто через шість років, після укладення Договору №31 від 24.04.2007р.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог до суду першої інстанції не надано доказів розрахунку між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та ПрАТ «АК «Укртранс» за Договором №12/04 про інвестування будівництва житла від 24.12.2004р., такі в матеріалах справи відсутні.

Вказані обставини можуть свідчити про те, що оплата за Договорами №31 та №12/04, проведення якої наділяло ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та Позивача майновими правами на квартиру №15 не відбулась, що спростовує обставину щодо неможливості передачі майнових прав на квартири в іпотеку Банку.

Дана обставина, щодо проведення розрахунків за договорами не була досліджена судом першої інстанції та не була підтверджена відповідними належними доказами. Проте, ця обставина є визначальною для висновку чи відбулось інвестування позивачем в майнові права на квартиру до моменту укладення договору іпотеки майнових прав на квартири і чи набув інвестор на них майнові права.

Порядок оформлення права власності на об`єкти інвестування (квартири №15) після прийняття таких об`єктів до експлуатації врегульовано чинним на час укладення Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007 року Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003р. №978-IV та Законом України «Про інвестиційну діяльність» від 18.09.991р. №1560-ХІІ.

Право власності на квартиру № 15, з наявністю якого Позивач пов`язує недійсність Договору іпотеки, в Позивача не виникало. За змістом Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007р., Позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Умовами вказаного Договору №31 купівлі-продажу майнових прав на квартиру сторони не передбачили жодних обмежень в частині прав та обов`язків ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг», щодо можливості передачі майнових прав на об`єкт інвестування - квартиру №15 під обтяження третім особам, в якості забезпечення виконання зобов`язань.

Згідно п. 1.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007 року ТОВ "Інвестгарант" одержує майнові права ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» на квартиру № 15 від ПрАТ «АК «Укртранс» на підставі Договору № 12/04 від 24.12.2004 р. В такому випадку ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» перед Позивачем виступав не забудовником, а лише посередником.

Позивачем не було надано місцевому суду доказів існування таких правовідносин, а саме Договору № 12/04 від 24.12.2004р., такий в матеріалах справи відсутній.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення оспорюваного Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008р. Голубничою О.В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за №1980, право власності на квартиру №15 за Позивачем або за ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг», шляхом проведення державної реєстрації, зареєстровано не було. Об`єкт інвестування на момент укладення Договору Іпотеки не був прийнятий до експлуатації.

Належні, допустимі та достовірні докази на спростування цього Позивачем надано місцевому суду не було, такі в матеріалах справи відсутні.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 16.06.2011 року, яким в іпотеку передано майнові права на квартиру №15 ) передбачено, що предметом іпотеки може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Як на момент укладення Договору іпотеки так і в подальшому, майнові права на квартири, зокрема і на квартиру №15 , які передавались в іпотеку за цим Договором іпотеки, належали іпотекодавцю - ПрАТ «АК «Укртранс» на підставі Договору №315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано- прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса, у Печерському районі міста Києва від 12 вересня 2003 року, укладеного між Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», додатку №2 до договору №315 від 12.09.2003р., від 29.11.2007р., договору підряду №20р на будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місяцми для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському районі м. Києва, укладеного 27 квітня 2006 року між Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», ВАТ «Автомобільною компанією «Укртранс», Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України.

Листом ВАТ «АК «Укртранс» №600 від 11.12.2009 року з додатком №1, додатково підтверджується передача в заставу для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором майнових прав на квартири, до яких входила і квартира №15.

В матеріалах справи наявний перелік квартир із зазначенням власників майнових прав станом на 30.12.2009р., яким підтверджується те, що майнові права на квартиру №15 належали саме ПрАТ «АК «Укртранс», як Генеральному інвестору за Договором №315.

На момент укладення Договору іпотеки так і в подальшому, вищезгаданий Договір №315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано- прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса, у Печерському районі міста Києва від 12 вересня 2003 року, укладений між Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», додаток №2 до договору №315 від 12.09.2003р., від 29.11.2007р., договір підряду №20р на будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському районі м.Києва, укладеного 27 квітня 2006 року між Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», ВАТ «Автомобільною компанією «Укртранс», Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України, розірвані, скасовані, визнані судом недійсними не були.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові права, що належали ПрАТ «АК «Укртранс», не були обтяжені жодними правами зі сторони Позивача, що підтверджується відсутніми правовідносинами між Позивачем та ПрАТ «АК «Укртранс», оскільки між такими сторонами жодних правочинів стосовно майнових прав на квартиру №15 не укладалось (позивачем таких правочинів надано не було).

Така обставина виключає можливість виникнення в Позивача в порядку ст. 11 ЦК України будь-яких прав та обов`язків на квартиру №15, яка не будувалась ПрАТ «АК «Укртранс» для Позивача, як інвестора, на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №31 від 24.04.2007р.

Статтею 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (чинного на дату укладення Іпотечного договору від 27.06.2008р.) було передбачено, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекодавцем за таким іпотечним договором може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва. Обтяження майнових прав іпотекодавця на такий предмет іпотеки підлягає реєстрації у встановленому законом порядку.

Після закінчення будівництва нерухомості іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на збудовану нерухомість, та ця нерухомість продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов іпотечного договору.

Зазначене кореспондується з вимогами ст. 16 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої, після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Також ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.

Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки також може бути, об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Частиною 8 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» визначено, що Іпотечні договори, іпотекою за якими є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують майнові права на нерухомість.

Вбачається, що за умовами п. 1.14 Іпотечного договору, після завершення будівництва об`єкту, збудована нерухомість (квартири), майнові права на яку є предметом іпотеки за цим договором, продовжують бути предметом цього Договору, тобто після введення в експлуатацію - 06.04.2012 року, іпотека на квартиру №15 продовжувала свою дію.

До Іпотечного договору, на протязі 2008 - 2012 років неодноразово вносилися зміни, якими підтверджено, що предметом іпотеки є майнові права на квартири.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається). Якщо згаданий правочин (про внесення змін) не суперечить вимогам закону, господарський суд приймає судове рішення, виходячи з його умов.

Таким чином, оскільки в Іпотечному договорі та договорах про внесення змін до Іпотечного договору ПАТ «АКБ Київ» та ПрАТ «АК «Укртранс» підтвердили факт передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №15, належність яких ПрАТ «АК «Укртранс» була перевірена нотаріусом при посвідченні Іпотечного договору та договорів про внесення змін до нього, то оскаржуване рішення про скасування Договору іпотеки в частині майнових прав на квартиру № 15 є таким що підлягає скасуванню. Підстави визначені ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання Договору іпотеки недійсним в частині квартири №15 були відсутні.

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсним Договору іпотеки, то підстави для задоволення похідних вимог щодо визнання недійсними інших договорів також відсутні.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Щодо строку позовної давності апеляційним судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. (Постанова Верховного Суду України від 22.02.2017 по справі №№ 6-17цс17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові 07.11.2018 по справі №372/1036/15- ц зазначила, що: «порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оспорюваний Договір іпотеки в частині, що стосується прав та інтересів Позивача, укладено 27.06.2008 року. А позовна заява з вимогою визнати його недійсним в частині, була подана Позивачем в 2021 році. Тобто з моменту укладення оспорюваного договору станом на момент подання позову про визнання його недійсним минуло понад 3 роки (13 років).

В змісті позовної заяви та з доданих до позовної заяви документів, в частині визнання недійсним Договору іпотеки, Позивач не наводить належних обґрунтувань того, що про укладення оспорюваного договору йому стало відомо тільки незадовго до моменту звернення до місцевого суду з позовом; що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права раніше або інші поважні причини того, що б обґрунтовувало поважність пропуску строку позовної давності. Позивачем на момент подання позову не було подано до місцевого суду заяви про поновлення строку у зв`язку із наявністю поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом приписів статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позову, оскільки висновки, викладені у рішенні господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" і ТОВ "Ріо Фін" підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню. У задоволенні позовних вимог ТОВ "Інвестгарант" необхідно відмовити в повному обсязі з наведених вище мотивів, стягнувши з позивача понесені відповідачами-2 і 4 судові витрати за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 270, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" задовольнити.

Рішення господарського суду м.Києва від 04.07.2022р. у справі №910/2116/21 (910/12050/21) скасувати.

Прийняти нове рішення, яким: у задоволенні позовних вимог ТОВ "Інвестгарант" до ПрАТ "Автомобільна компанія "Укртранс, ПАТ АБ "Укргазбанк", ТОВ "Фінансова компанія "Реверс Інвест", ТОВ "Ріо Фін", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна, 2.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, 3.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, 4.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна про визнання договорів недійсними в межах справи №910/2116/21 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" (01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького/ І. Франка, буд. 31/27, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 17341, 50 грн. понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" (01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького/ І. Франка, буд. 31/27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" (01054, м.Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 59, ) 17341, 50 грн. понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Справу №910/2116/21 (910/12050/21) повернути до господарського суду м.Києва, який зобов`язати видати накази.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Л.Л. Гарник

С.В. Сотніков