ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р. Справа № 922/1263/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" (адреса: 79057, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 8; )
до Фізичної особи-підприємця Гадірова Рафіга Гурбана огли (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 )
про стягнення 51608,45 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Гадірова Рафіга Гурбана огли (далі - відповідач) 51608,45 грн., з яких:

28406,69 грн - основного боргу;

5193,35 грн - інфляційних втрат;

660,08 грн - 3% річних;

12783,01 грн - штрафу;

4565,32 грн - пені.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № 057270721/1П від 27.07.2021 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.08.2022 відкрито провадження у справі № 922/1263/22; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 12.08.2022.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення № 009451/2, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 69).

Проте, надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 12.08.2022 повернулась на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 65-68). Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи; в розумінні п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, копія ухвали від 12.08.2022 вважається врученою відповідачу, а тому останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.08.2022.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 27.07.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 057270721/1П (далі за текстом - договір; а. с. 4-7), за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених умовами цього договору, та у відповідності із замовленням покупця, поставити товар, якість і комплектність якого відповідає державним стандартам та діючим нормам законодавства, що регулює питання харчової безпеки і пов`язані із ним правила пакування, транспортування, зберігання і маркування харчової продукції, що підтверджується гігієнічними висновками та сертифікатами якості/відповідності, а покупець в порядку та на умовах, визначених умовами цього договору, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених у специфікації, що складають невід`ємну частину цього договору (п. 1 спеціальної частини договору).

Відповідно до п. п. 4-6 спеціальної частини договору покупець здійснює оплату в безготівковій формі шляхом перерахування грошового платежу в гривнях на банківський рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) з моменту відвантаження товару.

Строк прийняття замовлення до виконання 3 (три) дні з моменту отримання замовлення від покупця.

Строк поставки 3 (три) дні з моменту прийняття замовлення до виконання.

Постачальник має здійснити поставку товару на умовах DDP/

Згідно з п. п. 2.1-2.2 загальної частини договору загальна вартість цього договору становить сумарну вартість товару, поставленого протягом строку дії цього договору, що включає в себе всі обов`язкові державні податки і збори, без врахування банківської комісії, необхідної для трансферу платежів з боку покупця.

Ціна товару погоджується сторонами у кожному окремому випадку у специфікації та накладних.

Пунктом 8.2 загальної частини договору передбачено, що у разі прострочення покупцем встановлених умовами цього договору строків оплати товару більш, як на 10 днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15% від суми заборгованості. У випадку прострочення покупцем встановлених умовами цього договору строків оплати за товар більш, як 20 днів, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Починаючи з 21 дня прострочення, встановленого згідно з умовами цього договору строку оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару. При чому штрафні санкції, передбачені цією статтею договору, застосовуються до покупця без застосування принципу поглинання меншої штрафної санкції більшою.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов угоди поставив відповідачу обумовлений товар за видатковими накладними (а. с. 8-24): № Н10729*0023 від 30.07.2021, № Н10823*0020 від 23.09.2021, № Н10913*0019 від 13.09.2021, № Н10921*0005 від 22.09.2022, № Н10927*0027 від 27.09.2022, № 11004*0012 від 04.10.2021, № Н11004*0014 від 04.10.2021, № Н11011*0030 від 12.10.2021, № Н11018*0025 від 21.10.2021, № Н11108*0020 від 08.11.2021, № Н11126*0009 від 26.11.2021, № Н11209*0048 від 10.12.2021, № Н11214*0013 від 15.12.2021, № Н11216*0031 від 17.12.2021, № Н11227*0046 від 28.12.2021, № Н20105*0041 від 06.01.2022 та № Н20119*0004 від 20.01.2022 на загальну суму 119219,52 грн.

За накладними на повернення від покупця (а. с. 26-30) № В20208*0001 від 08.02.2022, № В20208*0002 від 08.02.2022, № В20208*0003 від 08.02.2022, № В20208*0005 від 08.02.2022 та № В20208*0006 від 08.02.2022 відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 30908,35 грн.

Як зазначає позивач, за всіма вказаними вище видатковими накладними відповідач розрахувався лише частково, а саме, в сумі 59904,48 грн., решту отриманого товару також не повертав, у зв`язку з чим має борг перед позивачем у сумі 28406,69 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі п. 8.2 договору, ст. 692, 536, 625 ЦК України також нарахував до стягнення з відповідача 660,08 грн. 3% річних, 5193,35 грн інфляційних втрат, 4565,32 грн пені, 12783,01 грн штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо вимог про стягнення основного боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості отриманий товар у сумі 28406,69 грн підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростований. Строк виконання зобов`язань з його оплати визначено умовами договору, та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 28406,69 грн заборгованості.

Щодо вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач допустив прострочення оплати товару, зазначені обставини, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надають право позивачу на нарахування 3% річних, та інфляційних за весь час прострочення.

Перевіривши за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон" здійснений позивачем розрахунок річних, суд констатує його арифметичну вірність та відповідність вказаним положенням Закону та умовам договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 660,08 грн 3% річних, 5193,35 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення виконання зобов`язання з оплати за кожною з невчасно оплачених видаткових накладних окремо по липень 2022.

Щодо вимог про стягнення штрафу та пені.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначалося, пунктом 8.2 загальної частини договору передбачено, що у разі прострочення покупцем встановлених умовами цього договору строків оплати товару більш, як на 10 днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15% від суми заборгованості. У випадку прострочення покупцем встановлених умовами цього договору строків оплати за товар більш, як 20 днів, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Починаючи з 21 дня прострочення, встановленого згідно з умовами цього договору строку оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару. При чому штрафні санкції, передбачені цією статтею договору, застосовуються до покупця без застосування принципу поглинання меншої штрафної санкції більшою.

В зв`язку з тим, що відповідач допустив прострочення оплати товару, зазначені обставини на підставі п. 8.2. договору та вищевказаних положень чинного законодавства надають право позивачу на нарахування штрафу а також пені за час прострочення.

Перевіривши за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон" здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, суд констатує розрахунок штрафу здійснено арифметично вірно, тоді як розрахунок пені містить певні арифметичні помилки.

Однак, згідно з вимогами ст.. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вказані вище положення чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 12783,01 грн. штрафу та 4565,32 грн. пені за прострочення оплати за кожною з видаткових накладних по яких допущено прострочення по липень 2022.

Крім того, за наслідками розгляду справи з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2481 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гадірова Рафіга Гурбана огли (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" (адреса: 79057, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 8; ) :

28406,69 грн. - основного боргу;

5193,35 грн. - інфляційних втрат;

660,08 грн. - 3% річних;

12783,01 грн. - штрафу;

4565,32 грн. - пені;

2481,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак