ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2356/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Поліщук Н.Г., адвокат;

від відповідача: Кузьміна І.С., адвокат;

приватний виконавець: Котула А.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.08.2022, постановлену суддею Науменко А.О., повний текст якої складений 04.08.2022, за результатами розгляду скарги від 20.07.2022 Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області, у справі №908/2356/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, м. Запоріжжя

про стягнення 49 353 014,23 грн,

орган виконання рішення суду, дії та рішення якого оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.08.2022 закрито провадження з розгляду скарги в частині визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулу Артема Михайловича повернути кошти, списані з рахунків АТ «Запоріжгаз» у сумі 275 882,87 грн.

Роз`яснено заявникові, що розгляд скарги за даною вимогою віднесено до юрисдикції відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині відмови у задоволенні скарги, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу господарського суду в оскаржуваній частині, у відповідній частині ухвалити нове рішення, яким визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022 та про арешт коштів боржника від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулу Артема Михайловича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що приватний виконавець не мав права приймати наказ Господарського суду Запорізької області до виконання через неможливість користуватися АСВП, тобто, через відсутність у останнього доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі Система, АСВП), оскільки Законом України «Про виконавче провадження» встановлений обов`язок для внесення у АСВП матеріалів виконавчого провадження, поруч з тим, Положенням про АСВП надано право приватному виконавцю виготовляти документи ВП без використання Системи, але виключно з підстав тимчасової відсутності доступу до системи, виключно через наявність технічних перебоїв.

Разом з тим введення воєнного стану не є тимчасовою відсутністю доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), а є плановим «відключенням» Системи для всіх приватних виконавців.

Таким чином, приватний виконавець, розуміючи, що доступ до Системи буде тривалий час відсутній через введення воєнного стану, та будучи ознайомленим з підзаконними нормативно-правовими актами, які блокують роботу Системи на час дії воєнного стану, в порушення п. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження та виніс постанови про накладення арешту цілеспрямовано.

Приватний виконавець до прийняття наказу Господарського суду Запорізької області був зобов`язаний звернутись до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, пройти перевірку діяльності та лише на підставі повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю надається доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

З огляду на викладене, Господарський суд Запорізької області помилково пов`язав між собою дві окремі та самостійні юридичні дефініції, а саме: «Перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу» та «Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження».

Сам лише факт того, що у приватного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу не нівелює обов`язок приватного виконавця отримати доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження в Департаменті державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та виготовити документи за допомогою АСВП.

Звертає увагу, що право стягувача на виконання рішення суду не може виникати із порушення права боржника, а саме: відкриття виконавчого провадження відносно AT «Запоріжгаз» приватним виконавцем, якому припинено доступ до АСВП.

АТ «НАК «Нафтогаз України» не надав суду належних доказів про звернення із виконавчим документом до інших виконавців, зокрема до відділу примусового виконання Міністерства юстиції України, у якого був наявний доступ до АСВП.

Приватний виконавець Котула А.М. у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що жодна із норм Закону України «Про виконавче провадження» прямо не вказує на неможливість відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем в разі одержання наказу, що відповідає вимогам закону.

Відтак, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець керувався виключно порядком дій, існуючими у нього обов`язками, та способами, що передбачені для нього спеціальним законом, а також з урахуванням передбачених в такому законі заборон.

При цьому Закон України «Про виконавче провадження» має вищу юридичну силу, ніж Інструкція чи Положення, та імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при відсутності доступу до АСВП, за умов передбачених даним Законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.

Зазначає, що на даний час приватному виконавцю відновлено доступ до АСВП в повному обсязі. Всі відомості про ВП №1/0386/2022 внесено до АСВП, про що боржника було повідомлено окремим листом від 24.08.2022.

Відтак, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу, з метою дотримання прав стягувача та враховуючи обов`язковість виконання судового рішення, регламентовану як Конституцією України, нормами діючого законодавства України, так і усталеною практикою ЄСПЛ, рішення приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження є таким, що вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбаченим Конституцією та законами України.

Стягувач, АТ «НАК «Нафтогаз України», у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що у разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Таким чином, законодавцем для безперебійної роботи виконавців передбачений порядок винесення процесуальних документів і без застосування АСВП.

За таких обставин Закон України «Про виконавче провадження» імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження, в тому числі й за умов відсутності доступу до АСВП.

Зазначає, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Просить врахувати, що на сьогодні існує практика відповідно до якої суди визнають неправомірною бездіяльність приватних виконавців щодо не відкриття виконавчого провадження та зобов`язують приватних виконавців усунути порушення щодо порядку і строків відкриття виконавчого провадження, в разі відсутності доступу до АСВП, а також практика щодо відмови у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, який відкрив виконавче провадження без доступу до АСВП.

Відповідно до протоколу передачі судової справив раніше визначеному складу суду від 23.08.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванов О.Г. (доповідач), судді Дармін М.О., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.08.2022 у справі № 908/2356/19.

Ухвалою суду від 13.09.2022 розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 03.10.2022.

В судовому засіданні 03.10.2022 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін та приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 позов задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 38 830 561 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 10 522 453 грн. 01 коп. 3% річних та 672 350 грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 у справі № 908/2356/19 рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 залишено без змін.

20.06.2022 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі № 908/2356/19 видано наказ про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 38 830 561,22 грн. інфляційних втрат, 10 522 453,01 грн 3% річних та 672 350,00 грн судового збору.

01.07.2022 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №908/2356/19 заяву АТ Запоріжгаз задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 20.06.2022 у справі №908/2356/19 в частині стягнення 672 350,00 грн судового збору.

04.07.2022 АТ НАК Нафтогаз України подано заяву про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Котулі Артему Михайловичу.

04.07.2022 відкрито виконавче провадження №1/0386/2022 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі №908/2356/19, з урахуванням ухвали суду від 01.07.2022 у справі №908/2356/19 загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом становить 49 353 014,23 грн.

04.07.2022 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №1/0386/2022 та визначено розмір стягнення з боржника мінімальних витрат у сумі 149,00 грн.

04.07.2022 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 4935301,42 грн.

04.07.2022 винесено постанову про арешт коштів боржника в сумі 54 288 464,65 грн., у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми мінімальних витрат виконавчого провадження та суми основної винагороди приватного виконавця.

Приватним виконавцем до банків обслуговування боржника направлено платіжні вимоги про списання коштів в сумі 54 288 464,65 грн, а також, в порядку ст. 18 Закону України Про виконавче провадження та статей 59, 62 Закону України Про банки та банківську діяльність направлено письмову вимогу щодо надання інформації про рух коштів та операцій по рахунках Боржника, а також, інформації про стан залишків грошових коштів на рахунках Боржника, про договори Боржника про зберігання цінностей, про депозитні договори з зазначенням дати їх закінчення, інформацію про надання Боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

12.07.2022 приватним виконавцем разом із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій отримано ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2022 у справі №640/32610/21 про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони органам та особам, які здійснюють примусове виконання судових рішень і інших органів, вчиняти дії при примусовому стягненню заборгованості АТ Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз перед АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у справі №908/2356/19.

Листом від 12.07.2022 № 0129/1/0386/2022/5 повідомлено АТ Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз про таке. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області 12.07.2022 отримано ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2022 по справі № 640/32610/21 про забезпечення адміністративного позову, яку долучено до матеріалів виконавчого провадження. З метою виконання ухвали, у виконавчому провадженні № 1/0386/2022 не буде вчинено жодних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду № 908/2356/19, виданого 20.06.2022. Відповідно до вимог п. 2. ч. 1 ст. 34 ЗУ Про виконавче провадження, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення па підставі виконавчого документа. Ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2022 по справі № 640/32610/21 не містить вимог щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, в зв`язку із чим, винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій не передбачено. Щодо повернення стягнутих коштів, повідомлено, що 08.07.2022 кошти в сумі 275687,87 грн були розподілені в порядку ст. 45 ЗУ Про виконавче провадження. Кошти, в сумі 195,00 грн обліковуються на рахунку приватного виконавця для обліку депозитних сум та не були розподілені, в зв`язку із отриманням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2022 по справі № 640/32610/21 про забезпечення адміністративного позову.

20.07.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга від 20.07.2022 Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2356/19, у якій заявник просив суд задовольнити скаргу та:

1. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо винесення постанов: про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022; про арешт коштів боржника від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022;

2. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулу Артема Михайловича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022;

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулу Артема Михайловича повернути кошти, списані з рахунків АТ Запоріжгаз у сумі 275 882,87 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2022 скаргу передано на розгляд судді Науменку А.О.

Скаргу мотивовано тим, що у даному випадку приватний виконавець не мав права приймати наказ Господарського суду Запорізької області до виконання через неможливість користуватись автоматизованою систему виконавчого провадження. Згідно із частиною другою статті 5 Закону України від 02.06.2016 Про виконавче провадження приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, НБУ, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному фонді яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету, АТ Запоріжгаз є юридичною особою, частка держави у статутному фонді якої перевищує 25 відсотків. На даний час вся територія Запорізької області, на який розміщені об`єкти критичної інфраструктури з розподілу природного газу розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 травня 2022 року (наказ Мінінтеграції від 25.04.2022 № 75). На сьогодні АТ Запоріжгаз здійснює безперебійний розподіл природного газу на всій території Запорізької області в межах ліцензії, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рахунки призвело до того, що АТ Запоріжгаз не має можливості, у числі іншого, сплатити за пальне для аварійних машин, які здійснюють ліквідацію аварій на газопроводах внаслідок обстрілів та ракетних ударів з боку збройних сил російської федерації, що має наслідком припинення роботи критичної інфраструктури на тимчасово окупованих територіях Запорізької області, зокрема, об`єктах оборони територіальної цілісності України, та громадян, які опинились в окупації. З огляду на викладене, логічним є заборона законодавцем відкриття виконавчого провадження на адміністративно-територіальних одиницях, які є тимчасово окупованими. Оскільки місце ліцензійного провадження діяльності АТ Запоріжгаз поширюється на адміністративно-територіальну одиницю - Запорізьку область, більша частина якої перебуває під окупацією, а місце реєстрації АТ Запоріжгаз не є тотожним місцю провадження діяльності, тому приватний виконавець своїми діями фактично вжив заходи примусового виконання рішення суду у цій справі на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані (безперебійна робота АТ Запоріжгаз на цих територіях зупинена внаслідок дій приватного виконавця). У зв`язку з наведеним вище, враховуючи те, що законом не передбачено право приватного виконавця здійснювати примусове виконання рішень за якими боржником є АТ Запоріжгаз, всі дії та рішення приватного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження є протиправними, а такі постанови підлягають скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії приватного виконавця, господарський суд виходив з того, що умови неможливості виконання судового рішення, викладені у частині 4 статті 5 Закону України Про виконавче провадження, не вказують на неможливість відкриття виконавчою провадження приватним виконавцем в разі одержання наказу, що відповідає вимогам закону, та тимчасової відсутності у виконавця доступу до АСВП, та/або планове відключення АСВП.

Як вбачається з норм чинного законодавства та Статуту стягувача, власником майна, яке передано до статутного капіталу НАК Нафтогаз України, є саме Компанія, а не держава, в той же час держава володіє акціями НАК Нафтогаз України, а відтак, боржник безпідставно ототожнює НАК Нафтогаз України та державу.

Боржником у скарзі не обґрунтовано та не доведено належними та допустимим доказами неправомірність дій приватного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження.

Стосовно доводів про застосування пункту 10-2 Розділу ХIII Закону України Про виконавче провадження, яким визначено заборону відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації у період такої окупації, суд зазначив, що місто Запоріжжя не входить до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 17 червня 2022 року.

Враховуючи черговість розподілу стягнутих виконавцем сум згідно статті 45 Закону України Про виконавче провадження зарахування і неповернення 275 882,87 грн стосуються оскарження бездіяльності приватного виконавця пов`язаного з неправомірними діями шляхом винесення постанов, які підлягають оскарженню в адміністративній юрисдикції, відповідно і вимоги про зобов`язання приватного виконавця повернути кошти, списані з рахунків АТ Запоріжгаз у сумі 275 882,87 грн, підлягають розгляду адміністративним судом, як похідні вимоги від оскарження відповідних постанов приватного виконавця. За таких обставин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закрив провадження за скаргою в частині визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.07.2022 ВП №1/0386/2022 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулу Артема Михайловича повернути кошти, списані з рахунків АТ Запоріжгаз у сумі 275 882,87 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення с невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18- рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності право на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11- рп/2012).

Згідно зі ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що приватний виконавець не мав права приймати наказ Господарського суду Запорізької області до виконання через неможливість користуватися АСВП, тобто, через відсутність у останнього доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

У силу приписів ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, підставою для відкриття виконавчого провадження є пред`явлений до органу, який здійснює примусове виконання рішення, виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», разом із заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами ст.ст. 26, 27 Закону №1404-VIII на виконавця покладено обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій одночасно виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця), а також винести постанову про стягнення виконавчого збору (основної винагороди) у визначеному законом розмірі. У цей же строк виконавець на підставі статті 42 Закону №1404-VIII та пункту 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень зобов`язаний винести постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

Таким чином, у разі надходження до виконавця заяви стягувача про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого документа, який відповідає всім вимогам та критеріям цього Закону, Законом України «Про виконавче провадження» передбачений імперативний обов`язок приватного виконавця відкрити виконавче провадження та вчиняти дії з примусового виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5) (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом другим частини п`ятої ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан через військову агресію Російської Федерації проти України. Починаючи з 24 лютого 2022 року ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таке рішення прийнято з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів зі сторони ворога. Тобто, дані обставини є форс-мажором, який виник саме через військовий стан у країні. Відключення доступу до АСВП відбулось з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією.

При цьому, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців Міністерством юстиції України не було зупинено чи заблоковано на період дії воєнного стану. І органи державної виконавчої служби, і приватні виконавці продовжували й продовжують виконувати функції, покладені на них Законом та іншими нормативно-правовими актами, пов`язані із здійсненням та виконанням судових рішень, виконанням рішень інших органів, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2022 № 1310/5 про Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану тимчасово, на період припинення або скасування військового стану на території України припинено доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП), наданий реєстраторам автоматизованої системи виконавчого провадження, визначеним п. 3 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5.

У період дії воєнного стану на території України приватним виконавцям та помічникам приватних виконавців доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Аналогічні норми передбачені розділом IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5. Так, пункт 1 розділу IV Положення передбачає, що державний або приватний виконавець (виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження, приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Пунктом 4 розділу IV Положення встановлено, що постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Таким чином, законодавцем для безперебійної роботи виконавців передбачений порядок винесення процесуальних документів і без застосування АСВП.

Частина 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження містить вичерпний перелік підстав за яких виконавчий документ повертається стягувачу, а саме:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відтак, зазначений перелік не містить в собі таких підстав, як тимчасова відсутність у виконавця доступу до АСВП та/або планове відключення АСВП.

Умови неможливості виконання судового рішення, викладені у частині 4 статті 5 Закону України Про виконавче провадження, не вказують на неможливість відкриття виконавчою провадження приватним виконавцем в разі одержання наказу, що відповідає вимогам закону, та тимчасової відсутності у виконавця доступу до АСВП та/або планове відключення АСВП.

Відтак, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець керувався виключно порядком дій, існуючими у нього обов`язками, та способами, що передбачені для нього спеціальним законом, а також з урахуванням передбачених в такому законі заборон.

Юридична сила закону, як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, відповідно пункту 14 зазначеної статті законодавець відносить до них порядок виконання судових рішень.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно- правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

З огляду на наведене, Закон України «Про виконавче провадження» має вишу юридичну силу ніж Інструкція чи Положення, та імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при відсутності доступу до АСВП, за умов відсутності передбачених даним Законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.

З огляду на викладене, доводи заявника апеляційної скарги щодо неправомірності відкриття виконавчого провадження з цієї підстави господарським судом правомірно відхилено.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що приватний виконавець до прийняття наказу Господарського суду Запорізької області був зобов`язаний звернутися до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, пройти перевірку діяльності та лише на підставі повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю надається доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2022 №2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 №1310/5», визначено окремий порядок та умови відновлення доступу приватному виконавцю до автоматизованої системи виконавчого провадження, при цьому, буд-які строки реалізації даного порядку - не визначені.

Зокрема, повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:

- приватним виконавцем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії якого не закінчився, мінімальний розмір страхової суми за яким перевищує суму стягнення за виконавчими документами, що перебувають у нього на виконанні;

- приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії Російської Федерації та на цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;

- приватний виконавець здійснює діяльність в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, та цей офіс відповідає вимогам, встановленим розділом II Положення про офіс приватного виконавця затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617.

За наявності умов, визначених абзацами сьомим - дев`ятим цього пункту, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доручає управлінню забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, шо перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, провести перевірку щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі та відповідності офісу приватного виконавця встановленим вимогам.

Перевірка проводиться працівниками управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, які визначаються керівником цього управління. За результатами перевірки складається акт, в якому зазначаються відомості, визначені пунктом 4 розділу 111 Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617, та відомості щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі. Здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі має бути підтверджено наявністю в офісі матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають та перебували на виконанні у приватного виконавця. Акт складається у трьох примірниках та підписується особами, які проводили перевірку, та приватним виконавцем (за його наявності). Один примірник акта надсилається до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Повідомлення про відновлення (надання) помічнику приватного виконавця доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження має приватний виконавець та відомості про помічника приватного виконавця внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

На виконання вимог наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2022 №2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 №1310/5» та з метою відновлення доступу до Системи приватним виконавцем Котулою А.М. 10.06.2022 на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено повідомлення про відновлення приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, а також Заяву про перевірку офісу приватного виконавця.

Приватним виконавцем отримано повідомлення про дату проведення перевірки офісу від 22.07.2022 та 27.07.2022 проведено перевірку офісу, про що складено відповідний акт.

На даний час приватному виконавцю відновлено доступ до АСВП в повному обсязі. Всі відомості про ВП №1/0386/2022 внесено до АСВП, про що боржника повідомлено окремим листом від 24.08.2022.

Відтак, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу, з метою дотримання прав стягувача та враховуючи обов`язковість виконання судового рішення, регламентовану як Конституцією України, нормами діючого законодавства України, так і усталеною практикою ЄСПЛ, рішення приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження є таким, що вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбаченим Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Колегія суддів констатує, що судове рішення господарського суду не оскаржується зокрема, щодо:

- безпідставного ототожнення скаржником НАК «Нафтогаз України» та держави (судом встановлено, що боржником в скарзі необґрунтовано та не доведено належними та допустимим доказами неправомірність дій приватного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»);

- відсутності у діях приватного виконавця порушень вимог пункту 10-2 Розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено заборону відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації період такої окупації, при прийнятті рішення про прийняття до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі №908/2356/19 та відкриття виконавчого провадження №1/0386/2022.

Оскільки ухвала суду в цій частині не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Щодо клопотання апелянта, викладеного у апеляційній скарзі, про зупинення провадження у справі № 908/2356/19 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №280/4397/22, в якій оскаржуються дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 04.07.2022 №1/0386//2022 про стягнення основної винагороди в сумі 4 935 301,42 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Об`єктивну необхідність зупинення провадження у справі № 908/2356/19 боржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції досліджено та встановлено структуру заборгованості AT «Запоріжгаз», в межах якої приватним виконавцем накладено арешт коштів боржника в сумі 54 288 464,65 грн., яка зокрема складається з суми основної винагороди 4 935 301,42 грн., що оскаржується AT «Запоріжгаз» у справі №280/4397/22.

При цьому, якщо вихідні дані є спотвореними, то і сума заборгованості є відмінною від тієї щодо якої приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Оскільки законодавством передбачена можливість оскарження та скасування рішення/постанови приватного виконавця, тому у разі невідповідності суми коштів, на які накладено арешт постановою приватного виконавця від 04.07.2022 №1/0386/2022, скасуванню підлягає рішення приватного виконавця, а саме оспорювана постанова.

Крім того, суд не може перебирати на себе повноваження інших органів, зокрема приватного виконавця, та самостійно визначати суму боргу, в межах якої накладено арешт приватним виконавцем постановою від 04.07.2022 №1/0386/2022.

Таким чином, у разі встановлення факту невідповідності суми заборгованості, що підлягає стягненню у виконавчому провадженні №1/0386/2022, сумі в межах якої накладено арешт приватним виконавцем Котулою А.М., постанова від 04.07.2022 №1/0386/2022 про арешт коштів боржника в сумі 54 288 464,65 грн. підлягає скасуванню.

Боржником в адміністративному судочинстві оскаржуються дії та рішення приватного виконавця Котули А.М. щодо винесення постанови від 04.07.2022 №1/0386/2022 про стягнення основної винагороди в сумі 4 935 301,42 грн. (справа № 280/4397/22).

Справи №908/2356/19 та №280/4397/22 є взаємопов`язаними оскільки витікають з одних і тих самих правовідносин, позаяк результати розгляду справи №280/4397/22 яка перебуває в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду будуть мати ключове значення при вирішенні цієї справи.

Оскільки у справі №280/4397/22 оскаржується сума основної винагороди 4 935 301,42 грн., тому питання щодо скасування накладення арешту на грошові кошти AT «Запоріжгаз» у справі №908/2356/19 повинно вирішуватись після з`ясування обставин наявності цієї заборгованості.

Доводи Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" про необхідність зупинення провадження у справі № 908/2356/19 до вирішення спору в справі № 280/4397/22 є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Причиною зупинення провадження у справі згідно п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/13545/17 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому, пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

В той же час, до справи № 908/2356/19 долучено всі необхідні докази, що дають можливість суду самостійно, без зупинення розгляду справи, встановити відповідні обставини, пов`язані із скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області, у справі № 908/2356/19.

Апелянт не зазначив у самій апеляційній скарзі, в чому саме полягає неправомірність винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 04.07.2022 і не зазначив, які порушення норм матеріального чи процесуального права допустив суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 01.08.2022 у справі №908/2356/19.

Варто відмітити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ впродовж розумного строку.

Отже відсутні обставини об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення спору у справі № 280/4397/22.

Наразі справа № 908/2356/19 розглянута по суті, видано виконавчий документ про стягнення заборгованості з AT «Запоріжгаз» на користь НАК «Нафтогаз України».

AT «Запоріжгаз» звернулось до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, що вчинені ним у рамках виконавчого провадження з примусового виконання наказу.

Отже, наразі розглядається скарга боржника в процесі примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є чинним та обов`язковим до виконання в силу приписів Конституції України та норм законодавства, в яких закріплено принципи верховенства права та обов`язковості виконання рішень суду.

В той же час, Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 906/806/15 сформовано правову позицію, відповідно до якої стаття 227 ГПК України передбачає можливість зупинення розгляду справи судом на стадії вирішення спору і не передбачає можливості зупинення розгляду заяв, в тому числі поданих на стадії примусового виконання рішення.

У зв`язку з цим, законодавчі підставі для зупинення провадження у справі № 908/2356/19 з розгляду скарги AT «Запоріжгаз» на дії приватного виконавця до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №280/4397/22 - відсутні.

На підставі викладеного колегія судді вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" про зупинення провадження у справі № 908/2356/19 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №280/4397/22.

За наведених вище обставин, враховуючи надані суду докази, колегія суддів не убачає ознак протиправних дій приватного виконавця щодо винесення постанов: про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2022 та про арешт коштів боржника від 04.07.2022 в межах виконавчого провадження №1/0386/2022.

На підставі викладеного, господарський суд правомірно відмовив в задоволені скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича.

Отже, господарський суд повно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.08.2022 у справі № 908/2356/19 - залишити без змін.

Судові витрати по справі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.10.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік