ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. ОдесаСправа № 915/1673/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021

по справі №915/1673/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумісне підприємство

"Південна аграрно-експортна компанія"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 1 650 000 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Мавродієва М.В., Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, 14),

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Сумісне підприємство Південна аграрно-експортна компанія (далі ТОВ Сумісне підприємство Південна аграрно-експортна компанія) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України (далі ДП Дослідне господарство Зорі над Бугом) заборгованість у розмірі 1650000,00 грн. за переданий по Договору поставки №12/02/2021-01 від 12.02.2021 товар.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за переданий товар, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення основного боргу у заявленій сумі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ДП Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України на користь ТОВ Сумісне підприємств Південна аграрно-експортна компанія заборгованість за Договором поставки №12/02/2021-01 від 12.02.2021 в сумі 1650000,00 грн та 50% витрат по сплаті судового збору в сумі 12375,00 грн.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідачем у відзиві визнано заборгованість в повному обсязі, доказів оплати за Договором суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1650000,00 грн. є обрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по даній справі скасувати, а справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідач вважає, що висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи та наданим документам.

Апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що у відзиві на позовну заяву ним визнано позовні вимоги в повному обсязі, оскільки директор ДП Коцюба С.М. не мав можливості ознайомитись з позовною заявою, а відзив подано особою, яка не мала права цього робити.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що про проведення підготовчого засідання, яке було призначене на 20.12.2021 директор ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України» «Коцюба С.М. не був повідомлений належним чином та не мав можливості скористатись своїми процесуальними правами для захисту.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 залишено без руху.

05.04.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21, в якій апелянт надав докази доплати сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 37 125 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2022 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21.

Листом Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 витребувано матеріали справи №915/1673/21 у Господарського суду Миколаївської області.

05.08.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1673/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 розгляд апеляційної скарги ДП "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 призначено на 03.10.2022 року о 10-30 год.

29.08.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Сумісне підприємство «Південна Аграрно Експортна Компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач вказує, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апелянтом не долучено до матеріалів справи будь-яких документів, які спростовують позовні вимоги Товариства, наявність заборгованості та висновки, викладені у рішенні.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомелні належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2021 між ТОВ Сумісне підприємство Південна аграрно-експортна компанія (постачальник) та ДП Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України (покупець) було укладено Договір поставки №12/02/2021-01.

У відповідності до умов вказаного Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах Договору (п.1.1 Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору №12/02/2021-01 від 12.02.2021 оплата за товар здійснюється на умовах, вказаних в Розділі 2 Договору, відповідно до рахунку-фактури, що надається постачальником.

Відповідно до п.3.5. Договору оплата здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника до 20 липня 2021 року, відповідно до виставленого рахунку постачальника.

Згідно з п.10.1 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Додатковою угодою №1 від 13.02.2021 до договору поставки №12/02/2021-01 від 12.02.2021 сторони змінили п.1.2., 2.1., 2.2. договору поставки (а.с.15-16).

Позивач на виконання зобов`язань за Договором поставив відповідачу товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №19/02 від 19.02.2021; №19/02/1 від 19.02.2021; №22/02/1 від 22.02.2021; №22/02 від 22.02.2021; №26/02 від 26.02.2021; №02/03 від 02,03.2021; №02/03/1 від 02.03.2021; №04/03 від 04.03.2021 (а.с.26-33).

Позивач, на виконання зобов`язань за Договором поставки №12/02/2021-01 від 12.02.2021 поставив відповідачу товар на загальну суму 1650000,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: №139 від 19.02.2021 на суму 387600,00 грн (з ПДВ), №140 від 22.02.2021 на суму 408000,00 грн, 00 (з ПДВ), №141 від 26.02.2021 на суму 224400,00 грн. (з ПДВ), №142 від 02.03.на суму 420000,00 грн. (з ПДВ), №143 від 04.03,2021 на суму 210 000,00 грн. (з ПДВ) а.с. 17-21.

Покупцем надано довіреності №16а від 19.02.2021 та №18а від 02.03.2021 на отримання товару (а.с.22-24).

З матеріалів справи вбачається, що товар згідно видаткових накладних був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на видаткових накладних. Зауважень щодо поставки, кількості та якості товару відповідачем не зазначено.

Відповідач грошові кошти за поставлений позивачем товар в сумі 1650000,00 грн. не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Миколаївської області суду з даним позовом.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами було укладено договір поставки товару.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося раніше, позивач на виконання зобов`язань за Договором поставки №12/02/2021-01 від 12.02.2021 поставив відповідачу товар на загальну суму 1650000,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: №139 від 19.02.2021 на суму 387600,00 грн (з ПДВ), №140 від 22.02.2021 на суму 408000,00 грн, 00 (з ПДВ), №141 від 26.02.2021 на суму 224400,00 грн. (з ПДВ), №142 від 02.03.на суму 420000,00 грн. (з ПДВ), №143 від 04.03,2021 на суму 210 000,00 грн. (з ПДВ) а.с. 17-21.

У ст.526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяві відповідач визнав позов в повному обсязі.

Посилання апелянта на відсутність повноважень у Директора підприємства на підписання та подання відзиву на позовну заяву судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки ДП «Дослідне підприємство «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України не надало, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність у т.в.о. директора повноважень на підписання відзиву.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що апелянтом не надано будь-яких доказів на спростування наявної заборгованості за поставлений товар згідно Договору поставки №12/02/2021-01 та Додаткової угоди.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що апелянтом не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наявної заборгованості за поставлений позивачем товар.

Також судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно неповідомлення директора ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України Коцюбу С.М. про проведення підготовчого засідання, яке призначене на 20.12.2021, з огляду на наступне.

В силу приписів частин 1-2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи (ч.1.ст.41 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників справи.

Сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч.1.ст.45 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2021 вручена відповідачу ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України 30.11.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.66).

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що ухвала суду першої інстанції отримана підприємством відповідача, судова колегія зазначає, що доводи апелянта про неповідомлення директора Коцюби С.М. про проведення підготовчого засідання, яке призначене на 20.12.2021, є необгрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Також необгрунтованою є вимога про скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи для розгляду до іншого суду за встановленою підсудністю, оскільки відповідно до ст.279 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Крім того, згідно ч.2 ст. 279 Господарського процесуального кодексу України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Проте, в даному випадку порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності відсутні, у зв`язку з чим відповідна вимога в апеляційній скарзі є безпідставною та такою, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Зорі над Бугом" Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2021 по справі №915/1673/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повний текст постанови складено та підписано 06.10.2022 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош