РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2022Справа № 910/6072/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант"

про стягнення 128 711,17 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №615-21-251 від 19.10.2021, яка складається з 113 201,41 грн - суми основного боргу, 1 451,46 грн - 3% річних та 14 058,30 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 25.07.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 між ТОВ "Машдеталь" (покупець) та ТОВ "Стальгарант" (постачальник) укладено договір поставки №615-21-251, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених у даному договорі, товар, асортимент, кількість та ціна якого вказані у рахунках-фактурах та/або специфікаціях, оформлених як додатки до даного договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна за одиницю товару та загальна вартість партії товару погоджується сторонами та визначаються в окремих специфікаціях, рахунках та інших супровідних документах на кожну партію товару і є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника протягом 2 банківських днів з моменту виставлення рахунку або на інших умовах вказаних у рахунку або специфікації до даного договору поставки 100% попередньої оплати.

Згідно п. 4.10 договору, строк поставки товару складає 10 робочих днів з дати отримання 100 % попередньо оплати на рахунок постачальника, якщо інші умови оплати (поставки) не зазначено у відповідній специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 10.1 договору, договір вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Між сторонами укладено наступні специфікації до договору: №1 від 19.10.2021 на суму 77 479,20 грн, №2 від 10.01.2022 на суму 418 888,14 грн, №3 від 10.01.2022 на суму 18 002,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором щодо поставки оплаченого товару та повернення попередньої оплати, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, 693 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов договору, відповідач виставив позивачу рахунки-фактуру на оплату: №СГ-0000018 від 10.01.2022 на суму 418 888,14 грн (умови оплати: 30% передоплата (125 666,44 грн), 70% по факту отримання товару (293 221,70 грн); №ГС-0000035 від 10.01.2022 на суму 18 002,52 грн (умови оплати: 30% передоплата).

Позивач здійснив оплату виставлених рахунків на загальну суму 131 067,20 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №18890 від 11.01.2022 на суму 125 666,44 грн та №18946 від 12.01.2022 на суму 5 400,76 грн.

Згідно видаткової накладної №СГ-0000012 від 19.01.2022 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 17 865,79 грн.

Належних та достатніх доказів відповідно до ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження поставки товару згідно оплачених рахунків-фактур до матеріалів справи не додано.

Приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

03.06.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію із вимогою повернути у семиденний строк частину попередньої оплати за договором у розмірі 113 201,41 грн, а частину суми у розмірі 12 465,03 грн - зарахувати в рахунок оплати за товар, отриманий згідно видаткової накладної №СГ-0000012 від 19.01.2022.

За інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" поштове відправлення №793 було вручене Товариству з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" 20.06.2022.

Тому суд вважає, що 7-денний строк на повернення суми попередньої оплати відповідачем позивачу, почав свій перебіг з дня наступного за днем отримання поштового відправлення, тобто, з 21.06.2022.

Таким чином, оскільки позивачем було реалізовано своє право, передбачене ч. 2 ст. 693 ЦК України, на повернення суми попередньої оплати у зв`язку з не переданням продавцем товару у погоджений договором строк, то у відповідності до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України відповідач повинен був повернути (перерахувати) позивачу кошти у розмірі 113 201,41 грн до 27.06.2022 включно.

Разом з тим, суд критично оцінює надані позивачем копії листів за вих. №003 та вих. №003/1 від 21.01.2022, та роздруківку знімку екрану (датовану 09.08.). Зазначені документи не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки позивачем не доведено, що вказана електронна адреса отримувача електронного листа є адресою відповідача. Окрім того, із долучених документів не можливо встановити зміст направленого повідомлення, та дотримання вимог стосовно наявності обов`язкових реквізитів електронного документа та із засвідченням їх електронним цифровим підписом. Окрім того, умовами договору не передбачено електронне листування та у договорі відсутня адреса електронної пошти відповідача.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту невиконання свого зобов`язання з повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 113 201,41 грн не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" є таким, що з 28.06.2022 прострочило виконання свого зобов`язання з повернення позивачу сплаченої за договором суми попередньої оплати в частині, на яку не було здійснено постачання товару.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" суми попередньої оплати у розмірі 113 201,41 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 14 058,30 грн за період з 03.02.2022 по 08.07.2022 та 3% річних у розмірі 1 451,46 грн за період з 03.02.2022 по 08.07.2022.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 28.06.2022, а відтак правомірним періодом нарахування інфляційних втрат та 3% річних є період з 28.06.2022 по 08.07.2022.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є розмір 3% річних у сумі 102,35 грн, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних частково.

Разом з тим, вимоги про стягнення інфляційних витрат задоволенню не підлягають, оскільки за висновками суду період прострочення становить менше місяця, а тому інфляційні втрати на нараховуються.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальгарант" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 40, н/п №2, код ЄДРПОУ - 42050221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" (40000, м. Суми, вул. Харківська, буд. 122, код ЄДРПОУ - 31499288) 113 201 (сто тринадцять тисяч двісті одна) грн 41 коп. - суми основного боргу, 102 (сто дві) грн 35 коп. - 3% річних та 2 184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн 01 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна