ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022м. ХарківСправа № 922/4422/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ФОП МАСЛЕННІКОВОЇ ОЛЕНИ ОЛЕКСАНДРІВНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 )
до ФОП СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_2 )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулася Фізична особа - підприємець МАСЛЕННІКОВА ОЛЕНА ОЛЕКСАНДРІВНА з позовом до Фізичної особи підприємця СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА та просить суд:

- стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ МАСЛЕННІКОВОІ ОЛЕНИ ОЛЕКСАНДРІВНИ (РНОКПП НОМЕР_1 Україна, АДРЕСА_1 ) суму боргу за непоставлений Товар у розмірі 87 119 грн. 00 копійок;

- стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ МАСЛЕННІКОВОЇ ОЛЕНИ ОЛЕКСАНДРІВНИ (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 копійок;

- стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА (РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_3 ) на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ МАСЛЕННІКОВОЇ ОЛЕНИ ОЛЕКСАНДРІВНИ (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. 00 копійок.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання зобов`язань з поставки оплаченого товару згідно з рахунками-фактурою: № 16 від 31.03.2020 на суму 5000 грн.; № 14 від 19.03.2020 на суму 14940 грн.; № 1 від 09.01.2020 на суму 3264 грн; № 90 від 27.12.19 на суму 6000 грн; № 32 від 24.07.2020 на суму 4180 грн; № 34 від 04.08.2020 на суму 8700 грн; № 26 від 26.06.2020 на суму 30005 грн; № 28 від 10.07.2020 на суму 15 030 грн.

Ухвалою від 10.11.2021 р. було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 23.12.2021 призначено справу № 922/4422/21 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання відкладалося з 17.01.2022 по 31.01.2022, з 31.01.2022 по 08.02.2022, з 08.02.2022 по 01.03.2022, з 01.03.2022 по 29.08.2022.

Ухвалою від 29.08.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.09.2022 р. о 10:00. Засідання відкладалося з 12.09.2022 по 04.10.2022.

У призначене на 04.10.2022 учасники справи своїх представників не направили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

ФО-П Масленніковою О.О. було здійснено оплату Товару на користь ФО-П Сидорова Сергія Олександровича у таких розмірах згідно із накладними та такими рахунками-фактурами: Рахунок-фактура №16 від 31.03.2020 на суму 5000 грн; Рахунок-фактура №14 від 19.03.2020 на суму 14940 грн; Рахунок-фактура №1 від 09.01.2020 на суму 3264 грн; Рахунок-фактура № 90 від 27.12.19 на суму 6000 грн; Рахунок-фактура №32 від 24.07.2020 на суму 4180 грн; Рахунок-фактура №34 від 04.08.2020 на суму 8700 грн; Рахунок-фактура №26 від 26.06.2020 на суму 30005 грн; Рахунок-фактура №28 від 10.07.2020 на суму 15 030 грн. Всі грошові кошти за вищевказаними рахунками-фактурами було перераховано на розрахунковий рахунок ФО-П Сидорова С.О., що підтверджується виписками банка. Таким чином, ФО-П Масленніковою О.О. здійснено оплату на загальну суму 87119 грн. 00 копійок.

Однак, як стверджувала позивачка, ФО-П Сидоровим було порушено виконання зобов`язання та не здійснено поставку Товару на користь ФО-П Масленнікової О.О. Зважаючи на вказане, Позивачем було направлено претензію з вимогою щодо здійснення Поставки Товару або повернення грошових коштів у розмірі 87 119 грн. 00 копійок за непоставлений товар.

Позивачка вказувала, що свої зобов`язання виконала в повному обсязі, ФО-П Масленніковою О.О. було оплачено Товар на підставі вищевказаних рахунків-фактур і зважаючи на належне виконання своїх обов`язків, відсутності встановленого у Договорі строку виконання Відповідачем своїх зобов`язань із поставки Товару та положень статті 530 ЦК України, позивачка мала право вимагати Поставки Товару або повернення грошових коштів за нього у будь-який момент після виконання Позивачем своїх зобов`язань. Строк виконання Відповідачем зобов`язань настав після виконання Позивачем обов`язку із оплати Товару на підставі зазначених у Позовній заяві рахунків-фактур.

26.08.2021 Позивачем направлено на юридичну адресу Відповідача вимогу у відповідності до положень статті 530 ЦК У країни. 25.08.2021 відділенням поштового зв`язку повідомлено, що Лист з відправленою Позивачем Вимогою не вручено Відповідачеві під час доставки з інших причин (згідно трекінгу з офіційного веб-сайту Укрпошти).

Отже, 25.08.2021 вважається днем одержання Відповідачем надісланої Позивачем вимоги. У відповідності до положень статті 530 ЦК України Відповідач був зобов`язаний виконати зобов`язання у семиденний строк з моменту отримання, у даному випадку з 25.08.2021, отже, кінцевий строк виконання зобов`язання - 01.09.2021. Незважаючи на це, на момент подання Позовної заяви зобов`язання Відповідачем не виконані.

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач вказував, що відповідно до ч.2 ст.689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідач вважає, що позивач не надав суду належних і достатніх доказів виконання з його боку дій для забезпечення передання та одержання товару, що виключає наявність підстав стверджувати про невиконання зобов`язання відповідачем по поставці товару. Зокрема, але не виключаючи, не надано доказів замовлення транспорту для перевезення, чи доказів намагання отримати товар за його місцезнаходженням та відмови продавця передати товар за його місцезнаходженням. В свою чергу, відповідач стверджує, що весь товар було отримано позивачем у відповідності до існуючих між сторонами договірних відносин та усних домовленостей.

Також відповідач зазначав, що оплата фактично здійснювалась на умовах постоплати, вже після отримання позивачем товару, про що свідчать надані суду позивачем рахунки-фактури та банківські виписки, а саме зазначене призначення здійсненних позивачем платежів. Про характер існуючих між сторонами договірних відносин та усних домовленостей в період 2019-2020 р.р. свідчить як надана позивачем частина листування за електронною поштою, так й листування у Viber та інша частина листування за електронною поштою (додається), з якої вбачається що позивач та відповідач погоджували замовлення товару, позивач отримувала товар та здійснювало його оплату.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 662, статті 663, частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар мас бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Факт існування між сторонами господарських відносин з поставки та здійснення позивачкою оплати в розмірі 87119,00 грн підтверджується банківськими виписками та не заперечується відповідачем.

У відповідності до положень ч. 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання з поставки Товару на підставі вищевказаних рахунків-фактур не визначений, Позивач має право вимагати його поставки у будь-який часу відповідності до положень статті 530 ЦК України, зважаючи на належне виконання Позивачем своїх зобов`язань із оплати Товару на підставі вищевказаних рахунків-фактур, а Відповідач має виконати свої зобов`язання у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Однак, доказів виконання відповідачем зобов`язання з поставки або повернення отриманих коштів матеріали справи не містять.

В поданому до суду клопотанні про зобов`язання надання доказів позивач просив зобов`язати Фізичну особу-підприємця Сидорова Сергія Олександровича надати докази вчинення дії - здійснення Постачання Товару на підставі таких рахунків-фактур: 1) Рахунок-фактура № 26 від 26.06.2020 на суму 30005 грн; 2) Рахунок-фактура № 16 від 31.03.2020 на суму 5000 грн; 3) Рахунок-фактура № 32 від 24.07.2020 на суму 4180 грн; 4) Рахунок-фактура № 90 від 27.12.19 на суму 6000 грн; 5) Рахунок-фактура № 1 від 09.01.2020 на суму 3264 грн; 6) Рахунок-фактура № 28 від 10.07.2020 на суму 15 030 грн; 7) Рахунок-фактура № 34 від 04.08.2020 на суму 8700 грн; 8) Рахунок-фактура № 14 від 19.03.2020 на суму 14940 грн. в межах господарської справи № 922/4422/21. В обґрунтування поданого клопотання позивач вказував, що відповідач посилається на ту обставину що весь Товар було отримано Позивачем у відповідності до існуючих усних домовленостей, в той же час доказів на підтвердження цієї обставини не надано. Позивач обґрунтовує та доводить факт здійснення оплати на підставі рахунків-фактур за Товар, який мав бути поставлений Відповідачем, проте поставлений не був. Відповідач, у свою чергу, зазначає, що Покупець (Позивач) не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження виконання з його боку дій щодо одержання та забезпечення передання товару, що виключає можливість твердження щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань із постачання товару. Зокрема, не надано доказів на підтвердження замовлення Транспорту для перевезення чи доказів намагання отримати Товар за його місцезнаходженням та відмови продавця передати Товар за його місцезнаходженням. В свою чергу, відповідач стверджує, що весь Товар було отримано Позивачем у відповідності до існуючих усних домовленостей.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Ухвалою суду від 08.02.2022 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язано Фізичну особу-підприємця Сидорова Сергія Олександровича надати докази вчинення дії - здійснення Постачання Товару на підставі таких рахунків-фактур: 1) Рахунок-фактура № 26 від 26.06.2020 на суму 30005 грн; 2) Рахунок-фактура № 16 від 31.03.2020 на суму 5000 грн; 3) Рахунок-фактура № 32 від 24.07.2020 на суму 4180 грн; 4) Рахунок-фактура № 90 від 27.12.19 на суму 6000 грн; 5) Рахунок-фактура № 1 від 09.01.2020 на суму 3264 грн; 6) Рахунок-фактура № 28 від 10.07.2020 на суму 15 030 грн; 7) Рахунок-фактура № 34 від 04.08.2020 на суму 8700 грн; 8) Рахунок-фактура № 14 від 19.03.2020 на суму 14940 грн. в межах господарської справи № 922/4422/21. Судом було встановлено відповідачу строк для подання витребуваних доказів до 01.03.2022.

Однак, витребуваних доказів не було надано. Таким чином, жодних первинних документів, які б підтверджували здійснення Відповідачем постачання на адресу Позивача до суду не було надано. Відповідачем не надано ані видаткових накладних, ані будь-яких інших первинних документів, оформлених у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Окрім того, відповідачем не було надано до суду жодних доказів вжиття заходів щодо звернення до позивача з приводу отримання оплаченого товару, у зв`язку з чим суд не може визнати обґрунтованими посилання відповідача на невчинення позивачем дій з отримання товару.

Також, суд не може прийняти у якості доказів надані відповідачем роздруківки скрішотів з мобільного додатку Viber, оскільки надана роздруківка електронної переписки не може бути використана як доказ у справі, не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належним чином здійснення позивачу поставки товару на суму отриманої оплати в розмірі 87119,00 грн, а отже позовні вимоги щодо стягнення такої оплати є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивачем було заявлено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. 00 копійок.

На підтвердження витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги та розрахунок витрат на правову допомогу.

Відповідно до умов договору № 06/09/21 від 06.09.2021 про надання правової допомоги КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених п.12 Договору. АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ, на підставі звернення КЛІЄНТА, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, передбаченої пунктом 2.1 Договору без обмеження повноважень.

Пунктом 1.3 Договору № 06/09/21 встановлено, що на підтвердження факту надання АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ КЛІЄНТУ юридичних послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт прийому передачі наданих послуг.

Однак, позивачем не було надано до суду ні акту прийому передачі наданих послуг ні доказів сплати позивачем вартості правничої допомоги, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення таких витрат на відповідача.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ФОП СИДОРОВА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_2 ) на користь ФОП МАСЛЕННІКОВОЇ ОЛЕНИ ОЛЕКСАНДРІВНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) суму боргу за непоставлений товар у розмірі 87119,00 грн та 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "05" жовтня 2022 р.

Суддя Л.С. Лаврова