ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

13.10.2022м. ДніпроСправа № 904/3415/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер", м. Кропивницький Кіровоградської області

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро

про стягнення 1 601 125,82грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Балкер" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" заборгованість у розмірі 1 601 125,82грн, з яких: основний борг у розмірі 784 968,23грн; штраф у розмірі 174 455,29грн; пеня у розмірі 211 086,17грн; 3 % річних у розмірі 46 746,74грн; інфляційні втрати у розмірі 383 869,39грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №61/86 від 05 жовтня 2021 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 07.11.2021 по 16.09.2022 у сумі 46 746,74грн та інфляційні збитки за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року.

На підставі пункту 8.1 договору позивач нарахував штраф 8% у розмірі 174 455,29грн. Посилаючись на ст. 230 Господарського кодексу України позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлену продукцію у розмірі 211 086,17грн. за загальний період з 07.11.2021 по 28.05.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2022 позовну заяву залишено без руху, Товариству з обмеженою відповідальністю "Балкер" запропоновано протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі 24 016,89грн та порядку.

12 жовтня 2022 року від позивача на виконання вимог ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

13 жовтня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на грошові кошти, Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", які знаходяться в банківських установах та інших фінансово-кредитних установах на рахунках, що будуть виявлені виконавчою службою чи приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову - в межах ціни позову 1 601 125,82грн (один мільйон шістсот одна тисяча сто двадцять п`ять грн 82 коп.).

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 61/86 від 05.10.2021, а саме несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань виникла заборгованість у сумі 1 601 125,82грн, у тому числі 784 968,23 грн. основного боргу, 174 455,29грн штрафу, 211 086,17грн пені, 46 746,74грн відсотків річних, 383 869,39грн інфляційних втрат.

Крім того, згідно інформації з офіційного веб-сайту "Судова влада України" у Господарському суді Дніпропетровської області знаходяться на розгляді більше десятка справ за позовами про стягнення заборгованості, відповідачем за якими є саме Акціонерне товариство "Дніпроважмаш", зокрема №№ 904/1827/22, 904/9630/21, 904/1373/22, 904/9629/21, 904/8556/21, 904/803/22, 904/1946/22.

Позивач вважає, що вказаним заходом забезпечення позову буде забезпечено збалансованість інтересів сторін, між вжитим заходом забезпечення позову і предметом позову наявний прямий зв`язок, обраний захід спроможний забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів заявника, натомість, у випадку його невжиття, відсутня змога запобігти можливим порушенням прав позивача.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд відмовляє в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В питаннях забезпечення позову правова позиція Верховного Суду зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, у першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до нормативних приписів статті 73 ГПК України встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються на підставі доказів.

За змістом статей 2, 13 цього Кодексу судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Зі змісту поданої позивачем заяви про забезпечення позову реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, оскільки жодних доказів на підтвердження інформації щодо того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Подавши заяву про забезпечення позову, позивач вважає, що дізнавшись про стягнення в судовому порядку заборгованості, відповідач має беззаперечну можливість зняти кошти зі своїх рахунків, що унеможливить реальне виконання рішення суду.

Однак, наведені міркування є лише припущеннями позивача і недостатньою підставою для забезпечення позову, оскільки не підтверджують можливе ускладнення виконання рішення суду або його невиконання, у випадку задоволення позову судом.

При цьому, суд зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження обставин, покладених в обґрунтування заяви, суду не надав.

Сам факт порушення відповідачем договірних зобов`язань, наявності грошової заборгованості, наявності проваджень у господарському суді, не є достатньою правовою підставою для забезпечення позову.

При цьому, господарський суд звертає увагу заявника, що у перелічених справах судом прийнято рішення.

Відтак заявник не довів належними й допустимими доказами необхідність вжиття заходів забезпечення позову у визначений законом спосіб.

За змістом статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на засадах верховенства права. Одними з його елементів є законність, заборона свавільності, недискримінація та рівність перед законом.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

Про забезпечення позову або про відмову у його забезпеченні суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

Відмова у забезпеченні позову не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою ж заявою після усунення недоліків.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Балкер" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 13.10.2022 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва