ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. Справа №914/2013/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.В.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Моріон+ за вих. № 47 від 27.12.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.10.2021 (суддя Щигельська О.І., повний текст рішення складено 04.11.2021)

у справі № 914/2013/21

за позовом: Заступника керівника Львівської обласної прокуратури, м. Львів, в інтересах держави в особі Стрийської міської ради, м. Стрий Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Моріон +", с. Верчани Стрийського району Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Стрийська районна державна адміністрація Львівської області, м. Стрий Львівської області

про повернення земельної ділянки

за участю учасників справи:

від прокуратури: Винницька Л.М. прокурор

від позивача: Кобко Т.В. представник

від відповідача: Мицак Б.І. директор; Афанасьєв О.Л. представник

третя особа: не з`явилася

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації (замінено на її правонаступника в частині прав на спірну земельну ділянку) - Стрийську міську раду) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Моріон +» про повернення земельної ділянки площею 4,100 гектара, кадастровий номер 0:07:000:0111.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.10.2022 у справі № 914/2013/21 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано ТзОВ «Моріон +» повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку площею 4,100 гектара, кадастровий номер 0:07:000:0111. Стягнуто з ТзОВ «Моріон +» на користь Львівської обласної прокуратури 2270,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що строк оренди земельної ділянки за спірним договором закінчився 02.07.2020. Згідно з ч.1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Проте, в порушення умов договору та положень чинного законодавства, орендар спірну земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди від 01.07.2015 орендодавцю не повернув. Окрім того, судом встановлено, що у відповідача відсутній діючий спеціальний дозвіл на користування надрами, що унеможливлює подальше використання спірної земельної ділянки для цілей, визначених в п.1 договору оренди від 02.07.2015. А відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ТзОВ «Моріон +» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, судове рішення винесено з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема, на думку апелянта, судом не взято до уваги, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу. Відтак, враховуючи ст. 377 ЦК України, ст.120, п. «е» ч.1 ст. 141 ЗК України та принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянко, на якій цей об`єкт розташований, з моменту оформлення права власності на нерухоме майно, до особи переходить право на земельну ділянку. Відповідно, суд, зобов`язавши ТзОВ «Моріон +» повернути спірну земельну ділянку, порушив зазначені вимоги законодавства та право власності відповідача.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник прокуратури в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та у письмових поясненнях (зареєстровані в канцелярії суду за вх №01-04/2652/22 від 17.05.2022, вх №01-04/4686/22 від 30.08.2022), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив в усному порядку, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, надіслала заяву про розгляд даної справи без її участі (зареєстрована в канцелярії суду за вх №01-04/5033/22 від 12.09.2022). У відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апеляційної скарги заперечила повністю, (зареєстрований в канцелярії суду за вх №01-04/2563/22 від 13.05.2022), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Встановивши обставини справи, вивчивши апеляційні скарги, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

01.07.2015 між Львівською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та ТзОВ «Моріон +» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки б/н, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі промисловості, транспорту, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення виробничих об`єктів по обслуговуванню кар`єру яка знаходиться за межами населеного пункту на території Підгірцівської сільської ради (а.с. 25-28 том І).

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,1000 га. Кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0111.

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 02.07.2015 орендодавець передав, а орендар отримав в оренду земельну ділянку, що характеризується наступними ознаками: місце розташування земельної ділянки: на території Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області; площа земельної ділянки 4.1 гектара; цільове призначення земельної ділянки: для розміщення виробничих об`єктів для обслуговування кар`єру (а.с. 29 том І).

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», державним реєстратором 16.10.2015 зареєстровано право державної власності в особі Львівської обласної державної адміністрації на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0111 (номер запису про право власності: 11722686) (а.с. 33 том І).

18.02.2016 за ТзОВ "Моріон +" зареєстровано право оренди земельної ділянки - номер запису про інше речове право: 13439838; строк дії: 02.07.2020, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 33-34 том І).

Пунктом 8 договору визначено, що договір укладено на 5 (п`ять) років до 02.07.2020. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії на новий термін .

Відповідно до п. 36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. В разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього договору, спір розв`язується в судовому порядку.

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; ліквідації юридичної особи орендаря. (п. 37 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020 ТзОВ «Моріон +» звернулося з листом №48 до голови Львівської ОДА про продовження договору оренди на земельну ділянку кадастровий номер №:07:000:0111 площею 4,1000 га терміном на 10 років для обслуговування майнового комплексу (а.с. 94 том І).

У відповідь на вказане звернення Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА, листом №16-5051/2/2-20 від 14.12.2020, повідомив відповідача, що з метою об`єктивного розгляду звернення необхідно долучити спеціальний дозвіл на користування надрами (а.с. 95 том І).

Як стверджує прокурор, оскільки відповідач в порядку та строки, передбачені договором, не скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, то, відповідно, договір оренди землі б/н від 01.07.2015 припинив свою дію, однак земельна ділянка орендарем не повернута.

Відтак, наведені обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.

Після пред`явлення прокурором позовної заяви в суд, 16.07.2021 державним реєстратором зареєстровано право комунальної власності на вказану вище земельну ділянку, власник: Стрийська міська рада, ) та одночасно внесено запис про припинення права державної власності в особі Львівської обласної державної адміністрації (номер запису про право власності: 43052049).

Також 16.07.2021 зареєстровано зміни в частині відомостей про суб`єкта іншого речового права - додано орендодавця Стрийська міська рада, та видалено орендодавця - Львівську обласну державну адміністрацію (номер запису про інше речове право: 13439838).

Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з даним позовом:

Згідно з абз. 1-2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд звертає увагу, що упродовж тривалого часу до моменту звернення з позовом до суду, прокурором досліджувалось питання вчинення позивачем дій, спрямованих на захист прав та інтересів позивача, та здійснювалось листування стосовно відповідного питання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2021 ГУ ДПС у Львівській області надала інформацію керівнику Львівської обласної прокуратури щодо ТзОВ «Моріон +», зокрема, що дане підприємство припинило нарахування по орендній платі за землю у зв`язку із закінченням договорів оренди від 02.07.2015, укладених між ТзОВ «Моріон +» та Львівською ОДА на земельні ділянки. Крім того, зазначено, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області було проведено планову перевірку ТзОВ «Моріон +» щодо додержання вимог природоохоронного законодавства та видано припис щодо усунення виявлених порушень, а також наказом №200 від 03.06.2020 Державною службою геології та надр України зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №5181 від 05.07.2010 наданого ТзОВ «Моріон +» (а.с. 39-40 том І).

Листом №15/1-119вих-21 від 25.01.2021 Львівська обласна прокуратура направила Львівській ОДА інформацію ГУ ДПС у Львівській області щодо можливого самовільного зайняття ТзОВ «Моріон +» земельних ділянок, які знаходяться на території Підгірцівської сільської ради (а.с. 81 том І).

За результатами розгляду звернення Львівської обласної прокуратури, Львівська ОДА листом від 12.02.2021 повідомила, що інформація стосовно невиконання умов договорів, а саме несплати орендної плати за користування земельними ділянками ТзОВ "Моріон +" в облдержадміністрації відсутня, а також зазначено, що ТзОВ "Моріон +" зверталося до Львівської ОДА з клопотанням від 01.07.2020 щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок, але товариством не дотримано умови договорів оренди земельних ділянок в частині строку дії договору (а.с. 89-90 том І).

Листом №15/1-121вих-21 від 25.01.2021 Львівська обласна прокуратура звернулася до Львівської ОДА з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, просила в найкоротші строки, інформувати обласну прокуратуру про стан виконання орендарем умов договорів оренди, цільового використання земельних ділянок та ін., а також направити належним чином завірені копії договорів з додатками, акти приймання-передачі земельних ділянок, розпоряджень Львівської обласної державної адміністрації про надання в оренду цих земельних ділянок, а також інших документів. У випадку продовження дії договорів оренди земельних ділянок після закінчення строку їх дії (02.07.2020), скерувати підтверджуючі документи, у разі повернення орендарем орендованих земельних ділянок, направити акти приймання-передачі земельних ділянок, а у разі їх неповернення - повідомити про причини та вжиті заходи для захисту інтересів держави у розумний строк чи причини їх невжиття (а.с. 82-83 том І).

Листом від 12.02.2021 Львівською ОДА надано прокуратурі запитувані копії договорів оренди земельних ділянок та копії актів приймання-передачі земельних ділянок (а.с. 91 том І).

25.01.2021 Львівська обласна прокуратура з метою вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави, спрямованих на повернення земельних ділянок державної власності звернулася до ГУ ДПС у Львівській області з листом №15/1-122вих-21, в якому просила скерувати до обласної прокуратури належним чином завірені копії декларацій з плати за землю, які подані ТзОВ «Моріон +» за 2019-2021 роки та облікових (інтегрованих) карток з плати за землю за вказаний період (а.с. 35-36 том І).

У відповідь на вказаний запит ГУ ДПС у Львівській області 04.02.2021 надіслала копії запитуваних документів (а.с. 41 том І).

01.03.2021 прокуратура зверталася до Львівської ОДА з запитом №15/1-387вих-21, в якому просила інформувати обласну прокуратуру щодо: виконання орендарем своїх обов`язків згідно з договорами впродовж часу їх дії, цільового використання земельних ділянок та ін.; відповідності листів-повідомлень про поновлення договорів, та проектів додаткових угод вимогам закону; прийнятого рішення за результатами розгляду листів-повідомлень орендаря щодо поновлення договорів; чи скеровувались орендарю листи - повідомлення про заперечення у поновленні договорів у порядку, передбаченому законодавством, а також направити належним чином завірені копії листів-повідомлень про поновлення договорів з проектами додаткових угод, рішення за результатами розгляду цих листів-повідомлень, додаткових угод, а також інших документів щодо виконання договорів (а.с. 84-86 том І).

Львівська ОДА, у відповідь на запит прокуратури, 13.04.2021 надала інформацію щодо справляння орендної плати ТзОВ "Моріон +", до листа долучено копії звернення №48 від 01.07.2020 та лист від 14.12.2020 (а.с. 93 том І).

Крім того, 11.03.2021 прокуратура звернулася до Стрийської міської ради з листом №15/1-469вих-21 щодо надання інформації про виконання орендарем умов договорів щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати, скерувавши детальний розрахунок заборгованості по кожному договору окремо, а також повідомити про вжиті заходи до стягнення боргу, у разі невжиття таких повідомити про їх причини (а.с. 96-97 том І).

У відповідь на вказане звернення Стрийською міською радою листом №3.17/16-3 від 17.03.2021 повідомлено, що згідно усної інформації, отриманої від працівників Стрийської ДІПІ ГУ ДПС у Львівській області, по картці платника ТзОВ "Моріон +" станом на 01.03.2021 рахується переплата по орендній платі за землю в сумі 962,00 грн, а згідно наявної інформації земельними ділянками, вказаними у зверненні продовжує користуватися ТзОВ "Моріон +" (а.с. 98 том І).

19.03.2021 у відповідь на запит прокуратури від 10.03.2021 Львівською ОДА повідомлено, що інформація стосовно невиконання умов договорів, а саме несплати орендної плати за користування вищевказаними земельними ділянками ТзОВ "Моріон +" в облдержадміністрації відсутня та зазначено, що кошти по сплаті орендної плати надходять до місцевих бюджетів (а.с. 92 том І).

Листом №15/1-591вих-21 від 31.03.2021 Львівська обласна прокуратура просила ГУ ДПС у Львівській області надати детальну інформацію про нараховані та сплачені підприємством суми орендної плати за землю по кожному із зазначених договорів оренди за період їх дії (з 01.07.2015 до 02.07.2020), а також застосованих штрафних санкцій. У разі сплати орендної плати після закінчення дії договору, вказати дату та суму сплати із зазначенням договору оренди, а також скерувати до обласної прокуратури належним чином завірену, копію декларації з плати за землю ТзОВ "Моріон +" за 2021 рік та облікової (інтегрованої) картки з плати за землю з відображенням даних після 30.06.2020 по даний час (а.с. 37-38 том І).

Листом від 08.04.2021 ГУ ДПС у Львівській області надано запитувані документи (а.с. 42-43 том І).

28.05.2021 повідомлено Львівську ОДА, що обласною прокуратурою підготовлено позовну заяву до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Львівської ОДА до ТзОВ "Моріон +" про повернення земельної ділянки площею 4,100 га з кадастровим номером :07:000:0111 (а.с. 87-88 том І).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, зокрема зазначено, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що позивач обізнаний про порушення, на його переконання, умов договору відповідачем, а також про обізнаність із такими обставинами прокуратури. Відповіді позивача свідчать про свідоме нездійснення останнім дій по захисту своїх прав та інтересів, які відповідно до обґрунтувань позовної заяви порушуються відповідачем. Доказів про наявність у позивача наміру пред`являти до відповідача позов про повернення земельної ділянки чи обрання іншого способу захисту не подано. Така поведінка позивача обґрунтовано зумовлює необхідність прокурора здійснювати захист прав та інтересів держави у визначеному законом порядку, щоб такі не залишились не захищеними.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Львівської ОДА належним чином не здійснювала захист інтересів держави в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Львівської ОДА за цим позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями ч.1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як зазначалося вище, 01.07.2015 між Львівською ОДА та ТзОВ «Моріон +» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0111, на 5 років, тобто з терміном дії договору до 02.07.2020.

У п.8 договору сторони погодили, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії на новий термін.

В даному випадку, колегія суддів звертає увагу на те, що договір оренди земельної ділянки від 01.07.2015 укладений під час дії Закону України "Про оренду землі" за № 161-XIV.

16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Отже, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21.

Згідно з частинами першою третьою ст.33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Отже, стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримати можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі, якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 908/2465/21, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 22.09.2020 у справах №159/5756/18 і № 313/350/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 зазначила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачає право оренди та ризикує отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Моріон+» листом №48 від 01.07.2020 звернувся до голови Львівської ОДА з проханням продовжити дію спірного договору на 10 років (а.с. 94 том І).

Тобто, в даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що ТзОВ «Моріон+» звернувся до орендодавця поза межами строку, визначеного умовами договору оренди та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та без надіслання проєкту додаткової угоди про таке поновлення.

При цьому, за змістом приписів статті 33 Закону № 161-XIV обов`язок підготувати проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі був покладений саме на орендаря (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19).

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів звернення ТзОВ «Моріон+» до суду із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до спірного договору оренди земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі 926/2720/21 узагальнено висновок застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору, зокрема зазначено, що якщо орендар у строки, встановлені договором, або, за відсутності інших строків, встановлених договором, у строки встановлені законом не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проект договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону.

Таким чином, базуючись на зазначених вище позиціях Верховного Суду, умов договору оренди земельної ділянки та ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин), та враховуючи, що відповідач усупереч вимогам статті 33 Закону № 161-XIV і пункту 8 договору оренди землі не повідомив позивача за 30 днів до спливу строку цього договору про намір його поновити, то колегія суддів вважає помилковим твердження ТзОВ «Моріон+» про автоматичну пролонгацію орендних правовідносин.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди, то строк оренди земельної ділянки за спірним договором закінчився 02.07.2020.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Судом попередньої інстанції установлено, що за умовами договору оренди повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі.

Так, відповідно до п. 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому від одержав її в оренду за актом її приймання-передачі у строк не пізніше 30 днів з моменту закінчення строку дії договору.

Водночас при вирішенні спору судом не було встановлено будь-яких обставин, а відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про виконання ним обов`язку з повернення земельної ділянки орендодавцеві після припинення дії договору.

Навпаки, зі змісту листа №3.17/16-3 від 17.03.2021 Стрийської міської ради вбачається, що ТзОВ «Моріон +» продовжує користуватися спірною земельною ділянкою (а.с. 98).

Крім того, варто зазначити, що згідно з умовами договору, вищезазначена земельна ділянка надана в оренду ТзОВ "Моріон +" для розробки Верчанського родовища в т.ч Південно-Західної ділянки гравійно-піщаних порід.

Проте, як зазначалося вище, листом № 16-5051 від 14.12.2020 Львівська обласна державна адміністрація повідомляла ТзОВ ««Моріон +», що з метою об`єктивного розгляду звернення про поновлення договору оренди необхідно долучити спеціальний дозвіл на користування надрами (а.с.95 т.1). Також листом №219/9/13-01-04-09-15 від 18.01.2021 ГУ ДПС у Львівській області надано інформацію керівнику Львівської обласної прокуратури щодо ТзОВ «Моріон +», зокрема зазначено, що наказом №200 від 03.06.2020 Державною службою геології та надр України зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №5181 від 05.07.2010, наданого ТзОВ «Моріон +». Відтак, відсутність діючого спеціального дозволу на користування надрами унеможливлює подальше використання відповідачем спірної земельної ділянки для цілей, визначених в п.1 договору оренди від 02.07.2015.

При цьому сам факт продовження користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, зокрема, наявності на ній нерухомого майна, належного орендарю, чи зареєстрованого об`єкту незавершеного будівництва та сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою не може бути підставою для автоматичного поновлення спірного договору. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі № 910/13115/20.

Отже, установивши обставини припинення договору оренди у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, та не виконання відповідачем як орендарем свого обов`язку з повернення об`єкта оренди його власнику, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, яка була предметом цього договору, її власнику, що прямо випливає з обов`язків орендаря, передбачених як нормами чинного законодавства, так і змісту договору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №904/4933/15.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що повернення власникові спірної земельної ділянки не є втручанням чи обмеженням прав на мирне володіння майном ТзОВ «Моріон +», оскільки, у справі № 914/2013/21, яка розглядається, не є вирішенням питання про право власності на нежитлові приміщення, споруджені на цій ділянки. А тому немає підстав вважати, що повернення власникові спірної земельної ділянки унеможливить реалізацію ТзОВ «Моріон +» його прав на об`єкти нерухомого майна, які належать останньому на праві приватної власності.

Подібні правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 713/1817/16-ц, від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19.

Відтак, доводи скаржника про те, що внаслідок задоволення позову він буде позбавлений можливості реалізувати права власника щодо його нерухомого майна, є безпідставним.

Слід зазначити, що реєстрація об`єкта нерухомого майна розміщеного на земельній ділянці державної, комунальної власності не є підставою для автоматичного переходу права на земельну ділянку у розумінні статті 120 Земельного кодексу України.

Водночас колегія суддів враховує принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, оскільки нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Оскільки нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу, а також земельна ділянка, право оренди на яку припинено в зв`язку з закінченням дії договору, проте необхідна для обслуговування такого нерухомого майна, то відповідач не позбавлений права у встановленому законодавством порядку оформити право користування (оренди) на земельну ділянку в розмірі, яка необхідна для обслуговування цього нерухомого майна.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, частини 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, в свою чергу відповідачем не спростовані, а відтак правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ «Моріон+» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.10.2021 у справі № 914/2013/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст складено 14.10.2022.

Дана постанова складена з окремою думкою.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук