ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"25" серпня 2022 р. м. Ужгород Справа №907/310/21

За позовом Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Приватного підприємства "МР Моторс", с. Минай Ужгородського району Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Райніш М.І.

представники:

Позивача - Мікрюков С.В., адвокат, ордер серії АО №1000040 від 14.01.2020

Відповідача - не з`явився

Третьої особи - не з`явилася

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк", м. Ужгород заявлено позов до відповідача Приватного підприємства "МР Моторс", с. Минай Ужгородського району Закарпатської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.04.2021 відкрито провадження у справі №907/310/21 в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера", м. Київ; підготовче засідання призначено на 09.06.2021. Явку уповноважених представників учасників процесу у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України із одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання - суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачеві строк на надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву. Встановлено третій особі строк для надання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали.

Ухвалами суду від 09.06.2021, 29.06.2021, 16.09.2021, 06.10.2021, 18.11.2021, 07.12.2021, 25.01.2022, 23.02.2022, 24.03.2022 та 09.06.2022 підготовчі засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Відповідач явку уповноваженого представника у підготовче засідання 25.08.2022 не забезпечив, водночас через канцелярію суду подав заяву б/н від 22.08.2022 (вх. №02.3.1-02/4332/22 від 25.08.2022) та б/н, б/д (вх. №02.3.1-02/4355/22 від 25.08.2022), якою позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера", будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду, явку уповноваженого представника в підготовче засідання не забезпечила, на виклик суду впродовж розгляду даної справи жодного разу не з`явилася.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 10.12.2013 між Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" було укладено Договір кредитної лінії №04-33/3л14, згідно з яким кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 500 000 доларів США зі сплатою 10,00% відсотків річних строком до 10.12.2014. В період із 2014 до 2018 рр. сторонами договору укладено ряд додаткових угод, якими, зокрема, збільшувався та зменшувався ліміт кредитування, змінювався термін повернення грошових коштів, наданих у позику, строк сплати та ставка відсотків за користування кредитом тощо.

Водночас як стверджує позивач, у забезпечення виконання зобов`язань, які випливають із Договору кредитної лінії №04-33/3л-14 від 10.12.2013, між ним та відповідачем - ПП "МР Моторс" було укладено Договір іпотеки від 07.04.2016, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. та зареєстрований у реєстрі за №702, за яким, передано в іпотеку земельну ділянку за кадастровим номером :03:005:0206, площею 0,6535 га, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, урочище "Ніреш".

Пунктом 4.1. вказаного Договору сторонами передбачено, що іпотекодержатель, яким у даному випадку є позивач, набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі, якщо в момент настання строку виконання зобов`язань за Договором кредиту вони не будуть виконані позичальником повністю, а саме, при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору кредиту строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у строк сум відсотків, та/або при несплаті або частковій несплаті у строк сум штрафних санкцій.

Так, позивач зазначає, що станом на 09.04.2021 загальна заборгованість ТзОВ "Трансойлсфера" за Договором кредитної лінії № 04-33/3л14 від 10.12.2013 складає 1 256 599,99 доларів США, з яких 1 203 213,89 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 53 386,10 доларів США - сума заборгованості зі сплати відсотків, що, на переконання АТ "Комінвестбанк", слугує підставою для застосування судом приписів ст. 589 Цивільного кодексу України та ст. 33 Закону України "Про іпотеку" шляхом задоволення заявлених позовних вимог у частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

У відзиві на позовну заяву б/н від 28.06.2021 (вх. №02.3.1-02/4743/21 від 29.06.2021) представник відповідача - адвокат Скочиляс Г. М. - проти задоволення позову заперечила. Зокрема, зазначила, що на підставі п. 5.1.9. Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013, кредитор, у випадку непогашення позичальником траншів кредиту в обумовлені сторонами строки, має право самостійно стягувати з рахунків останнього суму заборгованості в національній та іноземній валютах у порядку, що встановлений п. 1.6. та 3.8.1. цього Договору, або шляхом видачі наказу про примусову оплату несплаченої суми кредиту та (або) несплачених відсотків за користування кредитом. Відтак, на переконання представника відповідача, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасною і необґрунтованою, оскільки кредитним договором передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору.

Поданим суду клопотанням б/н від 23.02.2022 (вх. №02.3.1-02/1324/22 від 23.02.2022) представник відповідача просила залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Ужгород-Трейд", обґрунтовуючи вказану необхідність тим, що ПП "МР Моторс" та ПП "Ужгород-Трейд" є майновими поручителями ТзОВ "Трансойлсфера" за зобов`язаннями, які виникають із одного й того ж договору кредитної лінії. Звертає увагу, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/311/21, предметом спору в якій є звернення стягнення на предмет іпотеки - майно ПП "Ужгород-Трейд" - за Договором іпотеки від 07.04.2016. Зазначає, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2021 у справі №907/311/21 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ "Трансойлсфера". З огляду на вищенаведене, представник відповідача наголошує на тому, що рішення суду у справі №907/310/21 може вплинути на права ПП "Ужгород-Трейд", яке також є майновим поручителем третьої особи в даному спорі.

Поряд із цим, 25.08.2022 директором ПП "МР Моторс" - Грабар О.О. через канцелярію суду подано заяви б/н від 22.08.2022 (вх. №02.3.1-02/4330/22 від 25.08.2022) про припинення представництва за ордером адвоката Скочиляс Г.М., б/н від 22.08.2022 (вх. №02.3.1-02/4331/22 від 25.08.2022) про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також заяву б/н від 22.08.2022 (вх. №02.3.1-02/4332/ від 25.08.2022) та б/н, б/д (вх. №02.3.1-02/4355/22 від 25.08.2022) про визнання позову в порядку ст. 191 ГПК України.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача письмових пояснень по суті позову не подала, на виклик суду впродовж розгляду даної справи жодного разу не з`явилася.

Розглянувши заяву відповідача про визнання позову, суд зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що заяву, в якій відповідачем зазначено про визнання ним позову, підписано уповноваженою особою; визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

10.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" (кредитором, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" (позичальником) було укладено Договір кредитної лінії №04-33/3л14 (далі - Договір), за умовами якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 500 000 доларів США, зі сплатою 10,00% відсотків річних строком від 10.12.2013 до 10.12.2014 рр.

На підставі п. 1.2. Договору, надання коштів буде здійснюватися окремими частинами (надалі кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші") в межах кредитної лінії зі встановленим максимальним лімітом заборгованості на умовах, визначених цим Договором та Додатковими правочинами до нього.

У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником та/або майновим поручителем договір застави товарів в обороті. Якщо забезпечення, що вказується в п. 2.1. даного Договору, буде недостатньо для повного погашення заборгованості, кредит, наданий кредитором, забезпечується іншим належним позичальнику майном та коштами, а також майном та коштами, що на праві власності належать засновникам позичальника, на які може бути звернено стягнення, в порядку, передбаченому законодавством України (п. 2.1., 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.7., 3.8. Договору, нарахування відсотків за користування траншем кредиту здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за фактичну кількість днів користування відповідним траншем кредиту в періоді (28-29-30-31/365-366). При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту. Сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту на рахунок кредитора, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Підпунктами 4.2.6. та 4.2.7. пункту 4.2. Договору передбачено, що позичальник зобов`язується відповідати перед кредитором власними коштами та майном за виконання взятих на себе зобов`язань згідно цього Договору; забезпечити своєчасне та повне повернення траншів кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих штрафних санкцій у відповідності з цим Договором.

На підставі п. 5.1.9. Договору, у випадку непогашення позичальником траншів кредиту в термін, визначений цим Договором, кредитор має право самостійно стягнути суму заборгованості з рахунків позичальника у національній та іноземній валютах у порядку, що встановлений п. 1.6. та 3.8.1. цього Договору, або шляхом видачі наказу про примусову оплату несплаченої суми кредиту та (або) несплачених відсотків за користування кредитом, або за рахунок забезпечення, наданого позичальником.

За змістом підпункту 7.1.1. п. 7.1. та п. 7.2. Договору, у випадку порушення позичальником умов, визначених п. 1.1 цього Договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредиторові штраф у розмірі 25 відсотків від розміру максимального ліміту заборгованості кредитної лінії, що зазначені в п. 1.1. цього Договору. У випадку прострочення позичальником строків повернення траншів кредиту, визначених Договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої суми траншів кредиту та відсотків за користування за кожен день прострочення, що діє у період, за який сплачується пеня.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.5. Договору).

В подальшому, в період із 2014 по 2018 рр. між кредитором та позичальником були укладені Додаткові угоди до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013, якими, зокрема, внесені наступні зміни до кредитного договору:

- на підставі Додаткової угоди №1 від 08.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 800 000 доларів США;

- відповідно до Додаткової угоди №2 від 16.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 100 000 доларів США;

- згідно з Додатковою угодою №3 від 22.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 550 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 450 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.02.2014;

- за змістом Додаткової угоди №4 від 12.02.2014 змінено термін повернення частини кредиту в розмірі 450 000 доларів США - не пізніше 14.04.2014;

- на підставі Додаткової угоди №5 від 14.04.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 650 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 550 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014;

- Додатковою угодою №6 від 15.04.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 980 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 880 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014;

- відповідно до Додаткової угоди №6/1 від 15.04.2014 змінено термін повернення частини кредиту в сумі 90 000 доларів США - не пізніше 30.09.2014 року та частини кредиту розміром 790 000 доларів США - не пізніше 14.10.2014;

- згідно з Додатковою угодою №7 від 12.09.2014 збільшено ліміт кредитування до 2 230 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 90 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 30.09.2014, 790 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014, 250 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 24.09.2014;

- за змістом Додаткової угоди №8 від 15.10.2014 зменшено ліміт кредитування до 1 890 000 доларів США;

- Додатковою угодою №9 від 08.12.2014 зменшено ліміт кредитування до 1 865 000 доларів США;

- на підставі Додаткової угоди №10 від 10.12.2014 змінено строк кредитування на 10.12.2015;

- відповідно до Додаткової угоди №11 від 16.01.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 779 000 доларів США;

- згідно з Додатковою угодою №12 від 19.01.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 524 000 доларів США;

- Додатковою угодою №13 від 13.03.2015 доповнено пункт 3.8. Договору підпунктом 3.8.2., в якому визначено строк сплати відсотків за лютий 2015 року - не пізніше 15.04.2015;

- за змістом Додаткової угоди №14 від 01.04.2015 зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до 8,00% відсотків річних;

- на підставі Додаткової угоди №15 від 31.07.2015 року встановлено, починаючи з 01.08.2015, плату за користування кредитними коштами в розмірі 6,00% відсотків річних;

- відповідно до Додаткової угоди №16 від 10.09.2015 внесено зміни до підпункту 3.8.2. пункту 3.8. Договору та встановлено строк сплати відсотків за вересень 2015 року - не пізніше 25.09.2015;

- згідно з Додатковою угодою №17 від 10.12.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 204 600 доларів США та змінено строк кредитування на 10.12.2016;

- за змістом Додаткової угоди № 17 від 09.12.2016 збільшено термін повернення кредиту до 08.12.2017;

- на підставі Додаткової угоди №18 від 31.01.2017 зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до 4,5% відсотків річних;

- відповідно до Додаткової угоди №19 від 03.02.2017 зменшено ліміт кредитування до 1 203 213, 89 доларів США;

- Додатковою угодою №20 від 15.05.2017 внесено зміни до підпункту 3.8.2. пункту 3.8. Договору та визначено строк сплати відсотків за квітень 2017 року в сумі 4 352, 35 доларів США - не пізніше 15.07.2017;

- за змістом Додаткової угоди №21 від 01.03.2018 збільшено строк кредитування до 02.05.2018.

За матеріалами справи судом встановлено, що 07.04.2016 між позивачем (іпотекодержателем) та Приватним підприємством "МР Моторс" (іпотекодавцем, відповідачем у справі) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. та зареєстрований у реєстрі за №702 (далі - Договір іпотеки), пунктом 1.1. якого визначено, що цей Договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 та Додаткової угоди №17 від 10.12.2015 до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" (надалі - позичальник), за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 1 204 600 доларів США, відповідно до умов Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення не пізніше 10.12.2016, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 6,0% річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах.

Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно іпотекодавця: земельна ділянка, площею 0,6535 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, урочище "Ніреш". Земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №214259, виданого 21.04.2010 Баранинською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області на підставі рішення V сесії V скликання (8-е пленарне засідання) Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 04.02.2010 №6, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення іншої комерційної діяльності. Кадастровий номер земельної ділянки - :03:005:0206. Право власності на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі Ольгою Титусівною. Номер запису про право власності - 14068916. Реєстраційний номер земельної ділянки - 48 (п. 1.2. Договору іпотеки).

На підставі п. 1.4. Договору іпотеки, за взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмету іпотеки складає 14 784 065,15 гривень.

У підпункті 1.4.2. пункту 1.4. Договору іпотеки сторони дійшли згоди, що умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 10.03.2016 та діяли до моменту цього Договору іпотеки.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору іпотеки, право іпотеки виникає з моменту підписання цього Договору сторонами та його нотаріального посвідчення. Право іпотеки припиняється виконанням позичальником/іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов`язань за Договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених приписами статей 28 і 29 Закону України "Про заставу", та статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у наступних випадках (далі - заставний випадок): - якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Договором кредиту вони не будуть виконані позичальником повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору кредиту строки суми Кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум відсотків; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум штрафних санкцій; причому, моментом настання заставного випадку вважається наступний день за останнім днем строку, в межах якого позичальник повинен був виконати зазначені зобов`язання; - у випадку ліквідації/реорганізації/смерті/оголошення безвісно відсутнім позичальника/іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом, причому, моментом настання заставного випадку вважається день, коли іпотекодержателю стало відомо про хоча б один з названих фактів; - при розірванні (припиненні дії) Договору кредиту у випадках, передбачених Договором кредиту, якщо на цей момент зобов`язання за Договором кредиту не будуть виконані Позичальником повністю; причому, моментом настання заставного випадку вважається наступний день після дня, в який було розірвано (припинено) дію Договору кредиту; - невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього Договору, якщо це становить загрозу для виконання основного зобов`язання; причому, моментом настання заставного випадку вважається день, коли іпотекодержателю стало відомо про хоча б один з фактів, які вказують на це; - у разі невиконання позичальником/іпотекодавцем зобов`язань, передбачених Договором кредиту та пунктами 1.6.2., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. та 2.1.9. цього Договору; - при розірванні (припиненні дії) цього Договору з будь-яких причин; причому, моментом настання заставного випадку вважається наступний день після дня, в який було розірвано (припинено дію) цього Договору (п. 4.1. Договору іпотеки).

В п. 4.3. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за вибором іпотекодержателя будь-яким способом, який не протирічить чинному законодавству України, в т.ч. згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього Договору.

Відповідно до п. 4.4. Договору іпотеки, у разі настання будь-якого із заставних випадків, передбачених п. 4.1. цього Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із наступних способів: - шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність у рахунок виконання позичальником зобов`язань за Договором кредиту відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", при цьому зазначене застереження має силу Договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцеві перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя; - шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку". В цьому випадку іпотекодержатель зобов`язаний за 30-ть днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього Договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки.

За змістом п. 7.1. Договору іпотеки, цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню та набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Одночасно сторони цього Договору дійшли згоди, що разом із нотаріальним посвідченням нотаріус накладає заборону на відчуження предмета іпотеки.

03.02.2017 між позивачем та ПП "МР Моторс" укладено Додатковий договір №1 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 07.04.2016 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №702, яким, зокрема, викладено п. 1.1. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "Цей Договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013, Додаткової угоди №17 від 10.12.2015 до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013, Додаткової угоди №18 від 31.01.2017 до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 та Додаткової угоди №19 від 03.02.2017 до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" (надалі - позичальник), за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 1 203 213,89 доларів США, відповідно до умов Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення не пізніше 08.12.2017, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 4,5% річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах".

Свої зобов`язання за Договором кредиту кредитор (банк, позивач у справі) виконав повністю, що підтверджується виписками із поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера".

Натомість, позичальник - ТзОВ "Трансойлсфера" - допустив порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість згідно з Договором кредитної лінії № 04-33/3л-14 від 10.12.2013, яка станом на 09.04.2021 становить загальну суму 1 256 599,99 доларів США, в т.ч.: 1 203 213,89 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 53 386,10 доларів США - сума заборгованості зі сплати відсотків.

Неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало підставою подання позивачем до суду даного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" перед Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк".

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, станом на день судового розгляду даного спору, його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За матеріалами справи судом встановлено, що між учасниками спору виникли цивільно-правові відносини на підставі укладених Кредитного договору та Договору іпотеки в силу ст. 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 Цивільного кодексу України).

Приписами ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

У даному контексті суд відзначає, що спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна (іпотеки), є Закон України від 05.06.2003 № 898-IV "Про іпотеку" (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Згідно зі ст. 11 Закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Статтею 33 Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ході розгляду справи судом встановлено, не спростовано і не заперечується ніким із учасників процесу, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансойлсфера" внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 утворилася заборгованість на загальну суму 1 256 599,99 доларів США, в тому числі, 1 203 213,89 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 53 386,10 доларів США - сума заборгованості зі сплати відсотків, що станом на день розгляду даної справи не погашена.

З огляду на вищенаведене, а також зважаючи на положення іпотечного договору, при укладенні якого відповідач як іпотекодавець (майновий поручитель) зобов`язався за рахунок переданого в іпотеку майна забезпечити та виконати зобов`язання боржника, можна дійти висновку про те, що відповідач шляхом вільного волевиявлення приймав на себе саме ризик невиконання позичальником умов кредитного договору та настання відповідних несприятливих для нього наслідків у вигляді невиконання основного зобов`язання боржником.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02.07.2019 у справі №910/15484/17.

За змістом приписів ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

На підставі ст. 41 вказаного Закону, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 38 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому, у випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки, за приписами частини 2 статті 43 Закону, початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку ПП "Консалтингова фірма "Кіпріда", загальна заставна вартість предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,6535 га, що належить ПП "МР Моторс" та розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, урочище "Ніреш", становить 3 275 450 грн.

При цьому, суд відзначає, що зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", можна зробити висновок, що в розумінні норми статті 39 вказаного Закону, встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження", сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сторони під час виконання даного судового рішення в межах процедури виконавчого провадження не позбавлені права здійснити оцінку ринкової вартості предмета іпотеки та реалізувати спірне майно за результатом оцінки, проведеної державним виконавцем у ході виконання рішення суду в цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц.

З огляду на викладене та беручи до уваги фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе задоволити заявлені позовні вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ПП "МР Моторс", у рахунок часткового погашення заборгованості позичальника перед позивачем за Договором кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 (зі змінами та доповненнями) в сумі 1 256 599,99 доларів США шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій, не нижчою за звичайні ціни на вказаний вид майна.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд бере до уваги, що наведені попередньо обставини відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані, а заявлені позовні вимоги визнані ним у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

За змістом ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи приписи ст. ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги визнання відповідачем позовної вимоги майнового характеру до початку розгляду справи по суті, позивачу із державного бюджету підлягає поверненню сума 24 562,50 грн (50 % від суми 49 125 грн сплаченого судового збору), а решта суми судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в даній справі, підлягає віднесенню на відповідача в розмірі 24 562,50 грн.

Разом з тим, у відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", cплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у розмірі 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивачу із державного бюджету належить повернути судовий збір у загальному розмірі 24 562,50 грн після подання ним відповідного клопотання про повернення судового збору в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 130, 191, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Договором іпотеки від 07.04.2016, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. та зареєстрованим у реєстрі за №702, на майно Приватного підприємства "МР Моторс", пл. Жовтнева, будинок 10, с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська область, 89422 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36030134), а саме, земельну ділянку, площею 0,6535 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, урочище "Ніреш" (кадастровий номер земельної ділянки: :03:005:0206; номер запису про право власності - 14068916; реєстраційний номер земельної ділянки - 48) на користь Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", вул. Гойди, будинок 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) у рахунок часткового погашення заборгованості за Договором кредитної лінії №04-33/3л-14 від 10.12.2013 у сумі 1 256 599,99 (Один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

3. Стягнути з Приватного підприємства "МР Моторс", пл. Жовтнева, будинок 10, с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська область, 89422 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36030134) на користь Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", вул. Гойди, будинок 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) суму 24 562,50 (Двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні 50 коп) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 12.10.2022.

Суддя Пригара Л.І.