ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. Справа№ 911/258/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників

від позивача: не з`явились

від відповідача: Серьожкін М.П.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс"

на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022

у справі №911/258/22 (суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс"

про стягнення 577 275,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альткомавтотранс» про стягнення 577 275,18 гривень, з яких: 461 834,00 грн - заборгованості, 20 865,22 грн - пені, 69 275,10 грн - 15% штрафу, 13 855,02 грн - 3% за користування грошовими коштами, 7 865,68 грн - інфляційних втрат, 3 580,16 - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору поставки товару на умовах відстрочення платежу № 140120/1т від 14.01.2020 в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" 461 834,00 грн - основної заборгованості, 20 074,06 грн - пені, 7 865,68 грн - інфляційних втрат, 69 275,10 грн - 15% штрафу, 3 445,72 грн - 3% річних та 8 437,42 грн - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При ухваленні вказаного судового рішення, судом першої інстанції було встановлено, оскільки відповідачем було здійснено лише часткову оплату за поставлений товар в розмірі 130 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 4094 від 19.11.2021, № 4328 від 17.12.2021 та № 4453 від 13.01.2022, відповідач взяті на себе за договором поставки грошові зобов`язання не виконав, залишок боргу не сплатив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 461 834,00 грн підлягають задоволенню. Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, судом першої інстанції стягнуто з відповідача 20 074,06 грн. пені, 7 865,68 грн. інфляційних втрат, 69 275,10 грн. 15% штрафу, 3 445,72 грн. 3% річних.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити постанову, якою змінити рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/22, зменшивши суму основної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 431 834,00 грн., пропорційно зменшивши суми пені, штрафу, інфляційного здороження боргу та суму 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування судового рішення апелянт посилається на те, що до відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено на користь позивача 30 000,00 грн в рахунок наявної заборгованості за поставлений товар за Договором поставки товару на умовах відстрочення платежу № 140120/1т від 14.01.2020, згідно платіжних доручень № 4463 від 17.01.2022, № 4474 від 19.01.2022 та № 4497 від 24.01.2022. Також, відповідач зазначає, що через об`єктивні причини був позбавлений можливості своєчасно надати до суду першої інстанції зазначені платіжні доручення, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано лише 26.04.2022, діяльність підприємства була призупинена з 24.02.2022 через військове вторгнення Російської Федерації на територію України та відновлена лише на початку липня 2022.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" передано на розгляд колегії суддів у складі: - головуюча суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/258/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/22.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 04.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.09.2022 о 12 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

У судове засідання в апеляційній інстанції 13.09.2022 року не з`явились уповноважені представники позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 відкладено розгляд справи №911/258/22 на 27.09.2022.

26.09.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та за наявними в матеріалах справи документами.

Позивач повідомлений судом апеляційної інстанції про судове засідання призначене на 27.09.2022 ухвалою суду від 13.09.2022, надісланою на його електронну адресу, яка зазначена в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, позивач був повідомленні про час та місце розгляду справи шляхом розміщення ухвал Північного апеляційного господарського суду у справі №911/258/21 на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень та на сайті Судової влади України, які наразі є доступними для учасників судового процесу, в силу положень ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, та з урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини у справах проти України, подане позивачем клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, справа №911/258/21 підлягає розгляду з дотриманням розумних строків розгляду справи за відсутності представників позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.09.2022 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/22 змінити, зменшивши суму основної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 431 834,00 грн., пропорційно зменшивши суми пені, штрафу, інфляційного здороження боргу та суму 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технооптторг-Трейд» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альткомавтотранс» (далі - покупець) було укладено договір поставки товару на умовах відстрочення платежу № 140120/1т (далі - Договір) відповідно до п. 1.1., 1.2., 2.1., 2.2., 2,4., 3.2., 3.3., 3.4., 5.1., 7.2. якого постачальник зобов`язується передати у власність (поставити) покупцеві автомобільні товари в асортименті (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього (них) визначену даним договором грошову суму. Поставка товару за цим договором здійснюється окремими партіями.

Кількість, найменування, одиниці виміру, загальна вартість, асортимент та ціни кожної партії товару погоджуються сторонами у видаткових накладних та/або специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною цього договору. Видаткові накладні підписуються керівниками або представниками сторін, уповноваженими на отримання й видачу товару.

Умови поставки DDP, склад покупця та/або CPT, склад перевізника та/або FCA, склад продавця, якщо інше не передбачено у специфікаціях (додатках) або додаткових угодах до цього договору.

Зобов`язання постачальника щодо поставки (передачі) товару за цим договором вважаються виконаними після передачі товару покупцю (перевізнику) та підписання останнім товарно-транспортних та/або видаткових накладних. Датою поставки (передачі) товару є дата підписання покупцем (перевізником) товарно-транспортних та/або видаткових накладних. Ризик випадкового знищення товару переходить до покупця з дати поставки (передачі) товару.

Підписана сторонами товарно-транспортна та/або видаткова накладна є достатнім і допустимим доказом, що підтверджує факт передання (поставки) покупцю товару за цим договором у відповідності з визначеною кількістю та встановленою якістю, а також усіх документів, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром.

Оплата товару здійснюється в порядку безготівкових розрахунків або іншим чином не забороненим способом перерахування відповідних грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата товару за цим договором здійснюється в національній валюті України гривні. Покупець, виконуючи безготівкові розрахунки, повинен в платіжному дорученні (у розділі «призначення платежу») зазначити номер і дату цього договору. При недотриманні цієї вимоги платіж, здійснений покупцем, може бути не зарахований в оплату по даному договору.

Оплата вартості товару здійснюється покупцем у строк не пізніше, ніж 30 (тридцять) календарних днів з дати поставки товару, якщо інше не передбачено у специфікаціях (додатках) до цього договору, підписаними уповноваженими особами сторін.

Датою оплати вважається дата фактичного зарахування грошових коштів, що підлягають сплаті, на поточний рахунок постачальника.

За порушення умов цього договору винна особа несе відповідальність згідно до положень чинного законодавства та умов даного договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору поставки товару на умовах відстрочення платежу, поставив відповідачу товар на суму 591 834,00 грн, в підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви копії підписаних сторонами видаткової накладної № 59186 від 30.09.2021 та товарно-транспортної накладної № 59416 від 30.09.2021.

За твердженням позивача, на виконання умов договору відповідачем було здійснено часткові оплати, а саме:

- 19.11.2021 у розмірі 30 000,00 грн;

- 17.12.2021 у розмірі 50 000,00 грн;

- 13.01.2022 у розмірі 50 000,00 грн.

На підтвердження зазначеного позивачем надано суду копії платіжних доручень № 4094 від 19.11.2021 на суму 30 000,00 грн, № 4328 від 17.12.2021 на суму 50 000,00 грн та № 4453 від 13.01.2022 на суму 50 000,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідач, частково оплативши товар, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, решту коштів за отриманий товар не сплатив, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 461 834,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за отриманий товар не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Альткомавтотранс» 461 834,00 грн основної заборгованості.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено, підписання 01.10.2021 відповідачем накладної № 59186 від 30.09.2021 без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого позивачем товару свідчить про прийняття відповідачем товару за вказаною накладною, що зумовлює виникнення у останнього зобов`язань з оплати у передбачені договором строки, а саме: до 01.11.2021.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем не заперечується, що до відкриття провадження у справі відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар в розмірі 30 000,00 грн за платіжними дорученнями № 4463 від № 17.01.2022 на суму 10 000,00 грн, № 4474 від 19.01.2022 на суму 10 000,00 грн та № 4497 від 24.01.2022 на суму 10 000,00 грн.

Враховуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 461 834,00 грн основного боргу, здійснену відповідачем часткову оплату за поставлений товар у розмірі 30 000,00 грн до відкриття провадження у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовної вимоги позивача у розмірі 431 834,00 грн, внаслідок чого оскаржуване рішення підлягає зміні в частині вимог про стягнення основного боргу.

Внаслідок, неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача на підставі п. 5.2 Договору поставки товару пеню на загальну суму 20 865,22 грн, нараховану за період з 31.10.2021 по 09.12.2021 на заборгованість у сумі 561 834,00 грн; за період з 10.12.2021 по 17.12.2021 на заборгованість у сумі 561 834,00 грн; за період з 18.12.2021 по 31.01.2022 на заборгованості у сумі 511 834,00 грн; за період з 14.01.2022 по 19.01.2022 на заборгованості у сумі 461 834,00 грн.

Крім того, позивач на заборгованість на суму 461 834,00 грн нарахував відповідачу 15% штрафу на підставі п. 5.2 Договору поставки товару.

Статтями ст. ст. 549, 551, 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу наведених положень законодавства, неустойка (пеня, штраф) може стягуватись виключно у випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечено відповідною неустойкою у чинному договорі (встановлено за згодою сторін), а також якщо договором встановлено розмір відповідної штрафної санкції, який відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Відповідно до п. 5.2. Договору поставки товару на умовах відстрочення платежу, у випадку порушення строків оплати вартості товару, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2 % від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент її нарахування) за кожен день прострочення у межах трирічного строку позовної давності. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови договору до моменту повного виконання такого зобов`язання покупцем. При цьому покупець зобов`язаний сплатити постачальнику визначену пеню протягом 3 (трьох) банківських днів із моменту отримання письмового повідомлення від постачальника. У випадку прострочення виконання грошових зобов`язань понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми фактичної заборгованості. Виплата винною стороною неустойки (пені, штрафів, збитків) не звільняє її від належного виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Нарахування позивачем пені за ставкою 0,2% від суми фактичної заборгованості судом першої інстанції визнано таким, що не відповідає законодавчим вимогам, а тому, враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача зобов`язань з оплати товару, проведені відповідачем оплати, суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок заявленої до стягнення пені за подвійною обліковою ставкою НБУ в межах вказаних позивачем періодів, а саме: з 31.10.2021 по 18.11.2021 на заборгованість 561 834,00 грн; з 19.11.2021 по 16.12.2021 на заборгованість 561 834,00 грн; з 17.12.2021 по 12.01.2022 на заборгованість 511 834,00 грн; з 13.01.2022 по 16.01.2022 на заборгованість 461 834,00 грн; з 17.01.2022 по 18.01.2022 на заборгованість 451 834,00 грн; з 19.01.2022 по 19.01.2022 на заборгованість 441 834,00 грн.

Здійснений судом апеляційної інстанції в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та часткового погашення відповідачем заборгованості розрахунок пені склав 20 796,18 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 20 865,22 грн пені, підлягає частковому задоволенню у розмірі 20 796,18 грн пені.

Поряд з цим оскільки відповідач прострочив оплату поставленого товару більше ніж на 15 днів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 15% штрафу підлягає частковому задоволенню в розмірі 64 775,10 грн., оскільки відповідачем було частково сплачено суму основного боргу в розмірі 30 000,00 грн.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 7 865,68 грн інфляційних втрат та 3 580,16 грн 3 % річних, нарахованих: за період з 31.10.2021 по 17.12.2021 на заборгованість на суму 561 834,00 грн; за період з 18.12.2021 по 13.01.2022 на заборгованість на суму 511 834,00 грн; за період з 14.01.2022 по 19.01.2022 на заборгованість на суму 461 834,00 грн.

Згідно з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, проведені відповідачем оплати, суд апеляційної інстанції здійснив обрахунок суми інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів, а саме: з 31.10.2021 по 18.11.2021 на заборгованість 561 834,00 грн; з 19.11.2021 по 16.12.2021 на заборгованість 561 834,00 грн; з 17.12.2021 по 12.01.2022 на заборгованість 511 834,00 грн; з 13.01.2022 по 16.01.2022 на заборгованість 461 834,00 грн; з 17.01.2022 по 18.01.2022 на заборгованість 451 834,00 грн; з 19.01.2022 по 19.01.2022 на заборгованість 441 834,00 грн.

Здійснений судом апеляційної інстанції розрахунок інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору та часткового погашення заборгованості відповідачем, складає 14 519,67 грн. Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 7 865,68 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню у розмірі 7 865,68 грн, оскільки суд при ухваленні рішення не може вийти за межі заявлених позовних вимог.

Здійснений судом апеляційної інстанції розрахунок 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, та часткового погашення заборгованості відповідачем, складає 3 568,65 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 568,65 грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 13 855,02 грн плати за неправомірне користування чужими грошовими коштами у розмірі 3%, нарахованих на заборгованість на суму 461 834,00 грн.

Відповідно заявлених до стягнення сум, зокрема 3% за користування чужими грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідну вимогу заявлено позивачем на підставі ч.3 ст. 692 Цивільного кодексу України та на підставі п. 5.3. договору, а самі ж відсотки нараховано за алгоритмом нарахування штрафу.

Тоді як, відповідно до ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - це прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

У частині 3 статті 692 Цивільного кодексу України зазначений термін використано у другому значенні. Тобто під сплатою процентів за користування чужими грошовими коштами розуміється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України. Така відповідальність виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає в отриманні компенсації його майнових втрат, спричинених неналежним виконанням грошового зобов`язання. Наведений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18 та постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 915/107/20.

Відповідно до п. 5.3. Договору поставки товару на умовах відстрочення платежу, у випадку несвоєчасної оплати постачальник має право на підставі ст. 692 Цивільного кодексу України вимагати від покупця оплати товару та 3% від несвоєчасно сплаченої суми за користування грошовими коштами постачальника з моменту переходу права власності на несвоєчасно оплачений товар.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем проценти за користування чужими грошовими коштами з підстав ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, враховуючи спосіб їх обчислення, підпадає під визначення штрафу, тоді як позивач заявив до стягнення штраф.

Застосовуючи у даних правовідносинах положення частини 3 статті 692 та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, судом першої інстанції зазначено про необхідність враховувати, що відсотки за користування грошовими коштами, які за умовами договору нараховуються від несвоєчасної суми, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб їх обчислення, підпадають під визначення штрафу (ч.2 ст. 549 ЦК України), який фактично позивачем був вже нарахований та заявлений до стягнення на підставі п. 5.2. договору на суму 461 834,00 грн заборгованості у розмірі 15%, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% за користування чужими грошовими коштами у розмірі 13 855,02 грн.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/258/21 підлягає зміні в частині стягнення основної заборгованості, пені, 15% штрафу, 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі № 911/258/22 змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 45, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38082797) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" (49106, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Камська, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31497076) 431 834 (чотириста тридцять одну тисячу вісімсот тридцять чотири) грн. 00 коп. - основної заборгованості, 20 796 (двадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 18 коп. - пені, 7 865 (сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 64 775 (шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 10 коп. 15% штрафу, 3 568 (три тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 65 коп. 3% річних та 7 932 (сім тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 59 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" (49106, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Камська, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31497076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альткомавтотранс" (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 45, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38082797) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 21 коп.

4 Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2022, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. 30.09.2022 у відпустці, з 03.10.2022 по 07.10.2022 на лікарняному та головуючої судді Владимиренко В.В. у відпустці 03.10.2022 та 05.10.2022, через загрозу повторних ракетних ударів, відсутність електропостачання у приміщенні суду 10.10.2022 та 11.10.2022 та запровадження дистанційного режиму роботи суду за розпорядженням Голови Північного апеляційного господарського суду № 4 від 10.10.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков