ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Черкаси справа № 925/614/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від прокурора: Лєнкова Н.Д. за посвідченням,

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи 1: не з`явився,

від третьої особи 2: Воронецький Р.А. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації

до Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства,

2. Державне підприємство «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (вул. Ю. Кондратюка, 25, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ) звернувся в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації (бул. Шевченка, 185, Черкаси, Черкаська область, 18000, ) до Господарського суду Черкаської області з позовом до Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вул. Центральна, 190/1 с. Набутів, Черкаський район, Черкаська область, 19425, ), у якому просить суд витребувати у власність держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0110 площею 1,5 га, яка за матеріалами базового лісовпорядкування 2013 року накладається на землі лісового фонду квартал 68 виділ 25 Корсунського лісництва та перебуває в постійному користуванні ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», право власності на яку згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно зареєстровано за Набутівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, номер запису про право власності 28513448 від 22.10.2018.

Судові витрати зі сплати судового збору прокурор просить стягнути з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що під час виконання повноважень, передбачених ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в ході моніторингу Публічної кадастрової карти України, зокрема, території Черкаського району (Набутівської ОТГ) Черкаської області встановлено факт безпідставного включення земель лісогосподарського призначення до складу земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку з чим прокурор вважає, що спірна земельна ділянка підлягає поверненню на користь держави.

Ухвалою від 07 липня 2022 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; залучив до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства (провулок Медичний, 4, м. Черкаси, 18009, ) та Державне підприємство «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» (вул. Уколова, 3, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаська область, 19402, ); підготовче засідання призначив на 11 год. 00 хв. 06 вересня 2022 року.

У призначене підготовче засідання представники позивача, відповідача, третіх осіб не з`явились.

Ухвалою від 06.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.09.2022.

У призначене судове засідання 22.09.2022 з розгляду справи по суті представники позивача, відповідача, третьої особи 1 не з`явились, причини неявки суду не відомі.

Судові рішення надсилалися учасникам справи в паперовій формі рекомендованим листом.

Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Наведене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Відповідач та треті особи у строк, встановлений судом, не подали до суду відзиву на позов, пояснень щодо позову, отже не скористалися наданими їм процесуальними правами, передбаченими статтями 178 та 179 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор та представник третьої особи 2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.09.2022 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши позицію учасників справи, суд встановив таке.

Відповідно до рішення Деренковецької сільської ради № 15-1/VI від 19.09.2016 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (далі Рішення), Деренковецька сільська рада вирішила об`єднатися з територіальними громадами сіл Нетеребка, Набутів, селище Сахнівське Нетеребської сільської ради, сіл Бровахи та Буда-Бровахівська Бровахівської сільської ради, села Драбівка та селище Червоне Драбівської сільської ради, сіл Корнилівка, Паськів Корнилівської сільської ради, сіл Кичинці, Мірошниківка Кичинецької сільської ради, села Сахнівка Сахнівської сільської ради в Набутівську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у с. Набутів.

Згідно з п. 4 Рішення правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, визнано Набутівську об`єднану територіальну громаду.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Набутівській сільській раді Корсунь-Шевченківського району Черкаської області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4345,6211 га, які розташовані в адміністративних межах Деренковецької, Сахнівської, Нетеребської, Кичинецької, Кіровської, Драбівської, Бровахівської сільських рад Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, згідно з актом приймання-передачі.

Згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відповідно до наказу № 23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 передає із державної власності, а Набутівська сільська рада приймає у комунальну власність земельні ділянки, згідно з додатком.

Рішенням Набутівської сільської ради № 23-12/VII від 12.10.2018 «Про приймання у комунальну власність Набутівської сільської ради земельних ділянок» прийнято у комунальну власність територіальної громади Набутівської сільської ради із земель державної форми власності, земельні ділянки загальною площею 4345,6211 га (за межами населеного пункту) згідно з додатком до вказаного рішення.

Згідно з додатком до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», а саме переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Набутівської сільської ради включено земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0110 площею 6,3013 га.

За даними інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номерам :05:001:0110 площею 6,3013 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення, знаходиться в адміністративних межах Деренковецької сільської ради та 22.10.2018 зареєстрована на праві власності Набутівської сільської ради.

За даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка площею 6,3013 га кадастровий номер :05:001:0110 частково вкрита лісовою рослинністю та межує із земельними ділянками, що є державною власністю та відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство».

Відповідно до листа ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» № 220/09 від 03.02.2022 земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0110 накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 68, виділ 25 Корсунь-Шевченківського лісництва, що підтверджується планово-картографічними матеріалами.

Площа накладення на лісові землі становить 1,5 га згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» та має склад насаджень 50 % дубу звичайного (вік насаджень станом на 2022 рік становить 71 рік), 50 % липи дрібнолистої (вік насаджень станом на 2022 рік становить 71 рік).

Таким чином, встановлено, що у складі земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0110 площею 6,3013 га перебуває частина земельної ділянки площею 1,5 га, що відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», що підтверджується таким.

Рішенням Черкаської обласної ради від 30.11.2001 № 22-26 «Про надання земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств спеціалізованим лісогосподарським підприємствам» Корсунь-Шевченківському лісгоспу надано в постійне користування земельні ділянки лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств для ведення лісового господарства.

Відповідно до додатку до вказаного рішення, Державному підприємству «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» надано в постійне користування лісові ділянки загальною площею 2791 га, з них в межах Деренковецької сільської ради 209,6 га земель, у тому числі 209,5 га вкриті лісовою рослинністю.

Згідно з проектом відведення земельних ділянок Корсунь-Шевченківському лісгоспу для ведення лісового господарства за рахунок земель лісового фонду місцевих рад Корсунь-Шевченківського району загальною площею 2791,1 га у постійне користування та картографічних матеріалів у постійне користування передано частину спірної земельної ділянки.

За картами, що розроблені на підставі проекту відведення земельних ділянок Корсунь-Шевченківському лісгоспу для ведення лісового господарства за рахунок земель лісового фонду місцевих рад Корсунь-Шевченківського району загальною площею 2791,1 га у постійне користування, спірна частина земельної ділянки входить до земельної ділянки, що має кадастровий номер :05:001:0110.

Відповідно до таксаційного опису земельних ділянок лісового фонду станом на 01.01.2004 земельній ділянці, до якої увійшла спірна частина земельної ділянки площею 1,5 га, присвоєно індекс: квартал 68 виділ 25 Корсунського лісництва.

Відповідно до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» № 91 від 02.02.2022 з фрагментами Публічної кадастрової карти України, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0110 накладається на землі лісового фонду квартал 68 Корсунського лісництва, що підтверджується фрагментом Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів та межами земельних ділянок згідно вказаних кадастрових номерів відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року.

Вказане також підтверджується листом Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства № 255/02 від 09.02.2022, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0110, квартал 68 виділ 25 Корсунського лісництва частково розташована на території державного лісового фонду, належить до земель державного лісового фонду ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство».

Погоджень на вилучення ні підприємством, ні управлінням не надавалося. Також, в управлінні відсутні заяви, рішення, землевпорядна документація щодо зміни цільового призначення вказаних ділянок.

Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 4, 5 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (абз. 2 ст. 5 ЛК України).

Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 92 зазначеного кодексу встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

В силу положень ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України частина спірної земельної ділянки відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

За ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Відповідно до протоколу першої лісовпорядної наради з лісовпорядкування лісів державних сільськогосподарських підприємств Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 19.04.2013 вирішено провести у 2013 році лісовпорядні роботи спеціалістами двох лісовпорядних експедицій ВО «Укрдержліспроект». Зокрема, Українська лісовпорядна експедиція проводила лісовпорядні роботи в ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство».

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (що були чинні на момент виникнення спірних відносин) якими визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 27.01.2015 у справі № 21-570цс14, від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 25.01.2015 у справі № 6-224цс14 та Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 13.06.2018 у справі № 278/1735/15- ц.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 7 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Відтак, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» спірну земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0110 площею 6,3013 га в адміністративних межах Набутівської сільської ради неправомірно передано з державної у комунальну власність.

Черкаською обласною державною адміністрацією як розпорядником земель лісового фонду не приймались будь-які рішення щодо відчуження спірної земельної ділянки, вказана ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вищезазначеним наказом Держгеокадастру порушено інтереси держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації.

Щодо витребування з незаконного володіння земельної ділянки лісогосподарського призначення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України, ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до набувача цього майна з підстав, передбачених ст. 387 та ст. 388 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14.

Власник з дотриманням вимог ст. 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).

Натомість, можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за сплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (ч. 1-3 ст. 388 Цивільного кодексу України).

Відсутність спрямованого на відчуження спірних земельних ділянок рішення повноважного органу державної влади Черкаської обласної державної адміністрації означає, що держава, як власник, волю (згоду) на їх відчуження не виявляла, а тому вони вибули з володіння власника поза його волею без прийняття ним відповідного рішення.

Черкаською обласною державною адміністрацією як розпорядником земель лісового фонду не приймались будь-які рішення щодо відчуження спірної земельної ділянки, вказана ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Таким чином, Черкаська обласна державна адміністрація згідно з ч. 3 ст. 388 ЦК України має право на витребування від Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області земельної ділянки, яка вибула з її володіння поза її волею та була набута у власність Набутівської сільської ради, що в подальшому дало можливість розпоряджатися нею та передавати будь-кому у власність.

У своїй постанові від 08.09.2021 у справі № 904/1015/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 та № 911/3749/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд вважає, що прокурор в порядку захисту порушеного права позивача вправі вимагати витребування з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації спірну земельну ділянку.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Щодо наявності прав для представництва інтересів держави в суді прокурором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1311 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до абзаців 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Судом застосовані висновки про застосування положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру», викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звертаючись з позовом прокурор зазначив, що орган уповноважений звертатися до суду Черкаська обласна державна адміністрація заходи щодо повернення у власність держави частини спірної земельної ділянки не вжив, з відповідною позовною заявою до суду не звернувся, що в свою чергу, свідчить про неналежне виконання покладених законом повноважень та є підставою для звернення прокуратури в інтересах держави до суду.

Прокуратурою про встановлені порушення обласну державну адміністрацію ґрунтовно проінформовано листом від 10.02.2022 № 52/3-693 вих-22.

Проте, незважаючи на явні порушення використання земель лісового фонду, обласна державна адміністрація будь-яких заходів щодо захисту інтересів держави, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою, не вжила.

У листі від 18.02.2022 № 01/01-48/1116/01/01-48/4015 Черкаська обласна державна адміністрація зазначила, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0110 площею 6,3013 га накладається на землі лісогосподарського призначення, що підтверджується планово-картографічними матеріалами, та з огляду на порушення вимог чинного законодавства, зважаючи на необхідність утвердження принципів законності на території Черкаської області, з урахуванням обмеженості фінансування витрат на сплату судового збору, остання не заперечує відносно звернення Смілянською окружною прокуратурою до суду з позовною заявою в інтересах держави про витребування спірної земельної ділянки у власність держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації.

Суд визнав обґрунтованими підстави здійснення представництва інтересів держави прокурором, що відповідає приписам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 237 ГПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати у власність держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації (бул. Шевченка, 185, Черкаси, Черкаська область, 18000, ) з незаконного володіння Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вул. Центральна, 190/1 с. Набутів, Черкаський район, Черкаська область, 19425, ) частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0110 площею 1,5 га, яка за матеріалами базового лісовпорядкування 2013 року накладається на землі лісового фонду квартал 68 виділ 25 Корсунського лісництва та перебуває в постійному користуванні Державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» (вул. Уколова, 3, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаська область, 19402, ), право власності на яку згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано за Набутівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, номер запису про право власності 28513448 від 22.10.2018.

Стягнути з Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вул. Центральна, 190/1 с. Набутів, Черкаський район, Черкаська область, 19425, ) на користь Черкаської обласної прокуратури (б-р. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18015, розрахунковий рахунок UА 0003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ, ) судові витрати в сумі 2481,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 13 жовтня 2022 року

Суддя О.В. Чевгуз