УХВАЛА

м. Київ

17.10.2022Справа № 910/6312/22
Суддя Господарського суду міста Києва Алєєва І.В., розглянувши заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову у справі

за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1. Приватного акціонерного товариства «Квадрат - Україна»

2. Компанії «Прайзен Інвестментс Лімітед»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелтекс-Троєщина»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни

2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенії Олегівни

про скасування рішень про державну реєстрацію

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Квадрат - Україна» про скасування рішень про держану реєстрацію.

Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. незаконно прийнято рішення від 27.01.2022, індексні номери № 63091518 та № 63090161 про державну реєстрацію за ПрАТ «Квадрат-Україна» права власності на нежитлові будівлі загальною площею 68, 7 кв.м по вул. Милославській, 2-Г (земельна ділянка з кадастровим номером :62:095:0053) та нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м по вул. Милославській, 2-Д (земельна ділянка з кадастровим номером :62:095:0052), в той час як Товариство втратило право користування земельними ділянками за вказаними адресами на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/237/21 за позовом прокурора, яке 17.01.2022 виконано в примусовому порядку, а вказане нерухоме майно на час розгляду справи № 910/237/21 було відсутнє.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадженя, підготовче засідання призначено на 05.09.2022.

Разом з поданою позовною заявою Першим заступником керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 у задоволенні заяви Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради про забезпечення позову - відмовлено, оскільки на момент її подачі заявником не було наведено належного доказового обґрунтування поданої заяви.

Крім того, вищезазначеною ухвалою, Господарським судом було наголошено заявнику, що у разі виникнення дійсних належним чином підтверджених обставин, які були б достатніми для забезпечення позову, він не позбавлений права та можливості звернутись з відповідною заявою до суду в процесі розгляду спору.

06.10.2022 Першим заступником керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- накласти арешт на нежитлові будівлі загальною площею 68,7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, номер запису 63091518);

- накласти арешт на нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об 'єкту нерухомого майна: 000, номер запису 63090161);

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Стелтекс- Троєщина» (вул. Набережне шосе, 28, м. Київ, 04070, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлових будівель загальною площею 68, 7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г та нежитлових будівель загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва, в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані об`єкти нерухомості, передавати їх у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлові будівлі загальною площею 68, 7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г та нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва.

На обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що ПрАТ «Квадрат-Україна» вчиняє активні дії, направлені, зокрема, на незаконну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, а також те, що останнім вчиняються дії щодо відчуження даного майна, що підтверджуються відповідними доказами долученими до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Із змісту статті 140 ГПК України вбачається, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Прокурором до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. на підставі договорів купівлі-продажу від 11.08.2022 № 2874 та 2876, укладених між ПрАТ «Квадрат-Україна» та ТОВ «Стелтекс-Троєщина», прийнято рішення від 11.08.2022, індексні номери 64468508 та 64468608, про державну реєстрацію за ТОВ «Стелтекс-Троєщина» права власності на нежитлові будівлі загальною площею 68, 7 кв. м (літ. «А» площею 35, 8 кв. м та літ. «Б» площею 32, 9 кв.м), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г та нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м. (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м та літ. «Д» площею 28, 7 кв.м), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у місті Києві.

Крім того, у подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. на підставі іпотечного договору від 25.08.2022 № 25-8, серія та номер 2209, 2210, укладеного між іпотекодавцем - ТОВ «Стелтекс-Троєщина» та іпотекодержателем - Компанією «Прайзен Інвестментс Лімітед» (країна реєстрації - Кіпр), прийнято рішення від 25.08.2022, індексні номери 64599475 та 64599728, про державну реєстрацію іпотеки, предметом якої є зазначені вище нежитлові будівлі.

Частиною 2 ст. 136 ГПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У той же час, метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, щодо захисту яких пред`явлено позов, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Суд наголошує, що заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Якщо позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, у разі задоволення яких, судове рішення не вимагатиме примусового виконання, тому в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи, заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтовував її можливістю передчасної реалізації майна зареєстрованим власником до закінчення розгляду цієї справи, що може мати наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без нових звернень до суду.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у даному разі заявник звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, у разі задоволення якої, судове рішення не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.08.2018 № 910/1040/18.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2008 у Справі «Каіч та інші проти Хорватії» (заява № 50389/99) для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України», рішення від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії», рішення від 17.07.2008 у справі «Каіч та інші проти Хорватії»), вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З урахуванням викладеного, обраний заявником захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, заявником доведено обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права або інтереси заявника, за захистом яких він звертається до суду, без вжиття такого заходу, а відтак заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради про забезпечення позову у справі № 910/6312/22 - задовольнити.

2. Накласти арешт на нежитлові будівлі загальною площею 68, 7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, номер запису 63091518).

3. Накласти арешт на нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об 'єкту нерухомого майна: 000, номер запису 63090161).

4. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Стелтекс- Троєщина» (вул. Набережне шосе, 28, м. Київ, 04070, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлових будівель загальною площею 68, 7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г та нежитлових будівель загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва, в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані об`єкти нерухомості, передавати їх у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна.

5. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлові будівлі загальною площею 68, 7 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0053 по вул. Милославській, 2-Г та нежитлові будівлі загальною площею 140, 2 кв.м (літ. «А» площею 35, 8 кв.м, літ. «Б» площею 32, 9 кв.м, літ. «В» площею 19, 3 кв.м, літ. «Г» площею 23, 5 кв.м, літ. «Д» площею 28, 7 кв.м) на земельній ділянці з кадастровим номером :62:095:0052 по вул. Милославській, 2-Д у Деснянському районі міста Києва.

6. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/6312/22 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

7. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/6312/22 до виконання становить три місяці, тобто до 17.01.2023 року.

8. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 у справі № 910/6312/22 є Київська міська прокуратура (вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 02094, ).

9. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 у справі № 910/6312/22 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стелтекс-Троєщина» (вул. Набережне шосе, 28, м. Київ, 04070, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України.

Суддя І.В. Алєєва