РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022Справа № 910/3282/22

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал Транспорт Україна"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 608 019,99 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсал Транспорт Україна" (далі - ТОВ "Універсал Транспорт Україна", позивач) до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі - КП "Київпастранс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 608 019,99 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у 2020 році відповідач, у порушення зобов`язань щодо перевезення трамвайних вагонів з території трамвайного депо ім. Шевченка до Дарницького трамвайного депо, господарські відносини з яких сторони оформили у 2021 році договором про надання послуг № 53.21-223 від 29.09.2021, оплати вартості обумовленого перевезення не здійснив. Оскільки на момент надання послуг договір між сторонами укладений не був, то кошти на суму наданих позивачем послуг, є безпідставно набутими відповідачем.

У позові ТОВ "Універсал Транспорт Україна", посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 480 100,00 грн., інфляційні втрати у сумі 106 343,74 грн., 3 % річних у сумі 21 576,25 грн., що разом становить 608 019,99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам спору надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у клопотанні ТОВ "Універсал Транспорт Україна" про перехід до розгляду справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін було відмовлено з підстав, зазначених у цій ухвалі.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що позивач не підтвердив надання послуг перевезення будь-яким первинним документом, підписаним відповідачем, при цьому надання послуг позивачем було можливе лише після перерахування відповідачем 50 % передоплати, про що сторони домовились у комерційній пропозиції. На думку відповідача строк для оплати послуг не настав, оскільки рахунків на оплату послуг, актів виконаних робіт та вимог від позивача КП "Київпастранс" не отримувало, тому просило відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що на підставі електронної переписки (лист КП "Київпастранс" від 14.09.2020 та лист ТОВ "Універсал Транспорт Україна" від 15.09.2020) між ТОВ "Універсал Транспорт Україна" та КП "Київпастранс" була досягнута усна домовленість, згідно з якою позивач зобов`язався здійснити перевезення трамвайних вагонів типу PESA 71-414К у кількості 2 штук з території трамвайного депо ім. Шевченка, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Корольова, 7, до Дарницького трамвайного депо у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 6, а відповідач зобов`язався оплатити дані послуги. При цьому КП "Київпастранс" у своєму листі від 14.09.2020 вказувало, що оплата здійснюється згідно договору, а ТОВ "Універсал Транспорт Україна" листом від 15.09.2020 пропонувало ціну послуг 529 275,00 грн. та просило передоплату у розмірі 50 %.

Також судом встановлено, що відділом безпеки дорожнього руху Управління безпеки дорожнього руху був виданий дозвіл (затверджений 09.10.2020 начальником Управління) на участь у дорожньому русі в період з 12.10.2020 по 16.10.2020 вантажного автомобіля: "МАН", реєстраційний номер НОМЕР_1 (з причепом) для перевезення вантажу (трамваїв) за маршрутом: м. Київ, вул. Ак. Корольова, 7 (завантаження) - вул. Павла Усенка, 6 (розвантаження). Замовником даного перевезення виступає - ТОВ "Універсал Транспорт Україна".

Із матеріалів справи вбачається, що 13.10.2020 та 14.10.2020 позивач надав відповідачу транспортні послуги з перевезення вантажу (трамваїв) за маршрутом: трамвайне депо ім. Шевченка - Дарницьке трамвайне депо на загальну суму 480 100,00 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними від 13.10.2020 та 14.10.2020, підписаними представником відповідача, а також актами наданих послуг № 10845 від 19.10.2020, № 10846 від 19.10.2020 щодо забезпечення супроводження безпечного перевезення великогабаритних вантажів, складеними ТОВ "Універсал Транспорт Україна" та УПП у місті Києві ДПП.

У подальшому, після надання позивачем зазначених послуг перевезення, з метою оформлення вказаних правовідносин, сторони уклали договір № 53.21-223 від 29.09.2021 про надання послуг, предметом якого є зобов`язання перевізника (ТОВ "Універсал Транспорт Україна") надати відправнику (КП "Київпастранс") послуги з перевезення трамвайного вагону та зобов`язання відправника прийняти та оплатити такі послуги (п. 1.1, 1.2 договору).

Вартість послуг визначається специфікацією і додатком № 1 до договору та становить 480 100,00 грн. (п. 3.1 договору). Так, у специфікації до договору сторони зазначили найменування послуг: перевезення трамвайних вагонів типу PESA 71-414К у кількості 2 штук на загальну суму 480 100,00 грн., а у додатку № 3 до договору - вказали маршрут перевезення: м. Київ, вул. Ак. Корольова, 7 - вул. Павла Усенка, 6.

Установивши вказані фактичні обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли відносини перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Так само, відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вже встановлено судом, 13.10.2020 та 14.10.2020 ТОВ "Універсал Транспорт Україна" здійснило перевезення вантажу (трамваїв) за маршрутом: трамвайне депо ім. Шевченка - Дарницьке трамвайне депо на загальну суму 480 100,00 грн.

Однак, відповідач, зі свого боку, взяті на себе зобов`язання не виконав, вартість наданих послуг з перевезення не сплатив. Отже, у КП "Київпастранс" виникла заборгованість у сумі 480 100,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що послуги перевезення вантажу позивачем не були надані, оскільки відповідні обставини не підтверджені первинними бухгалтерськими документами (рахунками-фактури, актами наданих послуг, тощо).

Проте, перевіривши такі доводи КП "Київпастранс", суд дійшов висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (далі - Правила), договір про перевезення вантажів - це двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання (п.1). Товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Також за змістом п. 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Як вже було встановлено судом, факт надання позивачем КП "Київпастранс" послуг перевезення вантажу за маршрутом трамвайне депо ім. Шевченка - Дарницьке трамвайне депо підтверджується товарно-транспортними накладними від 13.10.2020 та від 14.10.2020, підписаними представником відповідача без зауважень. Указані товарно-транспортні накладні є первинними документами для підтвердження господарської операції з перевезення та її оплати замовником, а також належними та допустимими доказами у справі.

Твердження відповідача про те, що надання послуг було можливе лише після перерахування 50 % передоплати за послуги, суд вважає безпідставними, оскільки воно свідчать лише про недобросовісність замовника під час виконання зобов`язання з перевезення. Крім того, вказана умова була пропозицією позивача, викладеною у листі від 15.09.2020, яку відповідач відмовився погодити.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 3.2 договору оплата наданих перевізником послуг здійснюється відправником протягом 60 календарних днів після підписання сторонами акту наданих послуг. Сторони підписують акт наданих послуг не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім місяцем.

У даному випадку, оскільки акт наданих послуг перевезення сторонами підписаний не був та сторони не погодили інший строк для оплати наданих послуг (зокрема, у товарно-транспортних накладних), то згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України обов`язок оплати для замовника настає у строк, визначений перевізником у претензії або у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2022 ТОВ "Універсал Транспорт Україна" звернулось до відповідача з вимогою здійснити оплату наданих послуг перевезення у сумі 480 100,00 грн., а також інфляційних втрат за весь час прострочення, протягом 10 днів з дня отримання вимоги. Проте, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи такі обставини та зважаючи на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг на момент розгляду та вирішення судом даного спору є таким, що настав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості послуг відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 480 100,00 грн. з КП "Київпастранс" є обґрунтованими.

Поряд з цим, суд не може погодитись з доводами позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Тобто зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Таким чином, за змістом статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

У даному випадку суд встановив, що у спірних відносинах має місце не безпідставне збагачення КП "Київпастранс" за рахунок позивача, оскільки між сторонами виникли відносини зобов`язального права, а тому грошові кошти в сумі 480 100,00 грн. мають бути перераховані відповідачем на виконання договору перевезення.

Отже, позов ТОВ "Універсал Транспорт Україна" в частині стягнення основного боргу в сумі 480 100,00 грн. підлягає задоволенню відповідно до норм зобов`язального права.

Стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 106 343,74 грн. та 3 % річних у сумі 21 576,25 грн., то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених матеріальних втрат з урахуванням строку виконання зобов`язання з оплати послуг перевезення, зазначеного позивачем у вимозі від 23.02.2022, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу в сумі 21 604,50 грн. та 3 % річних у сумі 1 538,95 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Також позивач заявив вимогу про вказівку в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат та відсотків до моменту виконання рішення, визначивши у ньому правила нарахування. Проте, така вимога позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, дійсно, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте, по-перше, вказаною нормою передбачене лише право (а не обов`язок) суду щодо зазначення у своєму рішенні про можливість додаткового нарахування пені та відсотків річних; по-друге, наведені норми не передбачають їх застосування для нарахування інфляційних втрат; по-третє, рішення суду не може прийматись на майбутнє, як застереження від будь - яких порушень, рішення не може містити будь-яких умов, за яких воно буде виконуватись. Суд вважає, що розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявність неіснуюче порушення, суперечить принципам правосуддя. У той же час, у законодавстві України можливі подальші зміни, що будуть регулювати спірні відносини сторін, про які суду на час прийняття рішення невідомо і не може бути відомо.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ "Універсал Транспорт Україна" підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору на суму 9 120,30 грн. та витрат на правничу допомогу на суму 21 375,00 грн., суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 21 375,00 грн. позивач надав копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серія ІФ № 001142 від 17.02.2017), виданого адвокату Жарському Т. В.; ордеру на представництво інтересів позивача в суді (серія АТ № 1022376 від 28.04.2022), а також платіжних доручень № 150 від 26.04.2022, № 113 від 25.03.2022.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу. Проте, суд враховує, що послуги адвоката, надані ним під час підготовки та формування претензій, були виконані під час досудового врегулювання спору, а тому платіжне доручення № 113 від 25.03.2022 на суму 10 000,00 грн. із аналогічним призначенням платежу, суд не приймає в якості доказу надання адвокатом правничої допомоги в межах судової справи.

Інші надані позивачем докази правничої допомоги на суму 11 375,00 грн. суд вважає такими, що відповідають критерію розумності та адекватності, враховуючи категорію та ступінь складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про стягнення судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, підлягає задоволенню у сумі 11 375,00 грн.

Указані витрати, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 9120,30 грн., покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал Транспорт Україна" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 608 019,99 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул Набережне Шосе, буд. 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал Транспорт Україна" (77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул.. Б. Хмельницького, буд 81Є, ідентифікаційний код 39791171) основний борг у сумі 480 100 (чотириста вісімдесят тисяч сто) грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 21 604 (двадцять одна тисяча шістсот чотири) грн. 50 коп. та 3 % річних у сумі 1 538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) грн. 95 коп., судовий збір у сумі 7 548 (сім тисяч п`ятсот сорок вісім) грн. 65 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 9 414 (дев`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 81 коп.

У решті вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 13 жовтня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.