ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р. Справа№ 910/19199/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи:

від позивача: Тараскіна К.О.

від відповідача: Мирець Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альпарі Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 (повний текст рішення складено та підписано: 13.07.2022)

у справі №910/19199/21 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім"

до Акціонерного товариства "Альпарі Банк"

про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім" та Акціонерним товариством "АЛЬПАРІ БАНК". Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з Акціонерного товариства "АЛЬПАРІ БАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім" сплачені за Договором про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021 кошти у розмірі 5 706 180 грн 19 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства "АЛЬПАРІ БАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім" 87 862 грн 70 коп. витрат по сплаті судового збору та 285 309 грн 01 коп витрат на правничу допомогу.

Рішення обґрунтовано тим, що АТ "Альпарі Банк" відступило ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" вимогу, яка припинила своє існування, у зв`язку з належним виконання боржником свого обов`язку, що суперечить положенням ст. 514, 519 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Альпарі Банк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Альпарі Банк" провести за участю представника скаржника.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення невірно було застосовано вимоги ст. 599 ЦК України та ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також апелянт стверджує про невірне застосування судом ч. 1 ст. 216 ЦК України, ст.ст. 75, 126, 129, 236 ГПУ України.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому позивач просив суд рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. При цьому позивач посилається на законність та обґрунтованість оскарженого рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 відкрите апеляційне провадження у справі №910/19199/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альпарі Банк", розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Альпарі Банк" призначено на 28.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 розгляд справи відкладений до 12.10.2022.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, 15.11.2019 між АТ "АЛЬПАРІ БАНК" та АТ "МІСТО БАНК" було укладено Договір про надання міжбанківського кредиту №41/980 з наступними змінами та доповненнями.

Згідно з умовами даного договору АТ "АЛЬПАРІ БАНК" зобов`язався надати АТ "МІСТО БАНК" кредит у розмірі 50 млн. грн.

Виконання АТ "МІСТО БАНК" умов кредитного договору забезпечувалось Договором поруки від 15.11.2019, укладеного між АТ "АЛЬПАРІ БАНК", ПАТ "МІСТО БАНК" та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався солідарно з ПАТ "МІСТО БАНК" відповідати перед АТ "АЛЬПАРІ БАНК" за виконання усіх зобов`язань позичальника за Договором №1/980 про надання міжбанківського кредиту від 10.09.2019, укладеного між АТ "АЛЬПАРІ БАНК" та ПАТ "Місто Банк", зі всіма змінами та доповненнями до нього, що можуть бути внесені протягом його дії, як існуючих на момент укладення цього Договором так і тих, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Також з метою забезпечення виконання кредитного договору між АТ "МІСТО БАНК" та АТ "АЛЬПАРІ-БАНК" було укладено Іпотечний договір від 15.11.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.ІІ. за реєстровим № 453.

За даним договором зобов`язання позичальника за вищевказаним кредитним договором забезпечувалися іпотекою належної АТ "МІСТО БАНК" нерухомості, розташованої за адресою: м. Київ, Несторівський пров. № 6 (ЛІТЕРА А), до складу якої були включені наступні об`єкти: нежилі приміщення №№1,2 (групи приміщень №57), №1 (групи приміщень №58), №№ 1,2 (групи приміщень №59), з №1 по №13 (групи приміщень №60). з №1 по № 15 (групи приміщень №61), №1 по № 15 (групи приміщень №62), з №1 по №32 (групи приміщень №63), з №1 по №43 (групи приміщень №64) загальною площею 2512,60 кв.м.,

На підставі рішення Правління Національного банку України від 26 січня 2021 року №25-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Miсто Банк" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 січня 2021 року №85 "Про початок процедури ліквідації AT "Місто Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" в установі ПАТ "Місто Банк" розпочато процедуру ліквідації, строком на три роки, з 27 січня 2021 року до 26 січня 2024 року включно.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. З Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду здійснює, окрім іншого, такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 4) вживає у установленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статі і 37 цього Закону (ст. 48 Закону).

Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет (ч. 1 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку (ч. 2 ст. 45 Закону).

Частина 5 ст. 45 указаного Закону визначає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду (абз. 2 ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ч. 1 ст. 49 Закону).

Частина 2 ст. 49 вищеуказаного Закону установлює, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (ч. 4 ст. 49 Закону).

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49 Закону).

На момент запровадження в АТ "МІСТО БАНК" процедури ліквідації АТ "АЛЬПАРІ-БАНК" виступав кредитором Банку, чиї вимоги ґрунтувались на Договорі про надання міжбанківського кредиту №41/980 від 15.11.2019.

При цьому, виконання договірних зобов`язань за вказаним Договором забезпечувалось порукою фізичної особи - ОСОБА_1 згідно договору поруки 15.11.2019 та іпотекою належної АТ "МІСТО БАНК" нерухомості, згідно Іпотечного договору від 15.11.2019.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку.

До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно, що є об`єктом довірчої власності, інше майно у випадках, прямо передбачених законом, а також банкноти і монети, передані Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними, ліцензія, гудвіл (ч. 2 ст. 50 Закону).

Майно неплатоспроможного банку, включене до складу ліквідаційної маси, підлягає подальшій реалізації у визначеному ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" порядку з метою проведення задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру акцептованих вимог кредиторів неплатоспроможного банку, в порядку, визначеному ст. 52 Закону.

Для цього, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду затверджує заходи з передпродажної підготовки майна одного або кількох банків (майно, об`єднане у пули активів, цілісні майнові комплекси, пакети акцій тощо), ремонту основних засобів, добудови об`єктів незавершеного будівництва, реалізації девелоперських проектів (зокрема операцій з експлуатації нерухомості) на належних банку земельних ділянках із залученням інвестицій, вилучення з непридатного для експлуатації майна окремих деталей, вузлів, агрегатів тощо для подальшої реалізації.

Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк (ч. 2 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації (ч. 3 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Судом установлено, що АТ "АЛЬПАРІ-БАНК" було заявлено, а Банком в повному обсязі визнано та включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "МІСТО БАНК", затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 286 від 25.03.2021 "Про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АГ "МІСТО БАНК", вимоги на суму 50 106 557.38 грн, як такі, що забезпечені заставою Нерухомості (7-ма черга).

За результатами формування ліквідаційної маси АГ "МІСТО БАНК" нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення №№1.2 (групи приміщень №57), №1 (групи приміщень №58), №№ 1,2 (групи приміщень №59), з №1 по №13 (групи приміщень №60), з №1 по № 15 (групи приміщень №61), №1 по № 15 (групи приміщень №62), з №1 по №32 (групи приміщень №63), з №1 по №43 (групи приміщень №64) - БАНК, загальною площею 2512,60 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ. Несторівський пров. № 6 (ЛІТЕРА А), було включене до складу ліквідаційної маси, що затверджена рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 12 від 01.04.2021.

На виконання встановлених ст. ст. 50, 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процедур, рішенням виконавчої дирекції Фонду № 463/21 від 21.04.2021 було затверджено умови продажу активів неплатоспроможного АТ "МІСТО БАНК", в т.ч. заставної нерухомості.

20 травня 2021 року на відкритих електронних торгах в електронній торговій системі Рrozorro було реалізовано лот G22N019631: Нерухоме майно та основні засоби, а саме: Нежилі приміщення №№1.2 (групи приміщень №57). №1 (групи приміщень №58). №№ 1.2 (групи приміщень №59), з №1 по №13 (групи приміщень №60), з №1 по № 15 (групи приміщень №61), №1 по № 15 (групи приміщень №62). з №1 по №32 (групи приміщень №63), з №1 по №43 (групи приміщень №64) - БАНК загальною площею 2512,60 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, Несторівський пров. № 6 (ЛІТЕРА А), далі - Нерухомість. Основні засоби в кількості 411 одиниць. Основні засоби в кількості 1 7 одиниць. Переможець торгів - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК СІЧ".

Ціна реалізації лоту - 84 000 001,00 грн з ПДВ. з них: 82 963 726,78 грн - ціна реалізації Нерухомості.

За приписами ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, установленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Норма абзацу 2 ч. 3 ст. 52 указаного Закону установлює, що у разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов`язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат па утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

У відповідності до п. 6.6. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893 (далі - Положення № 2), Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює задоволення вимог кредиторів кожної черги за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду.

Розрахунок витрат Фонду на утримання та продаж майна здійснюється у відповідності до вимог Положення про порядок здійснення та розрахунку витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на утримання та продаж заставленого майна, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 11.02.2016 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.03.2016 за № 353/28483.

Після проведення торгів з реалізації заставної нерухомості, на виконання вимог Положення № 2 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "МІСТО БАНК" було розраховано, а Фондом погоджено та затверджено суму витрат на утримання нерухомості, розмір якої склав 5706180.19 грн.

08.07.2021 між АТ "МІСТО БАНК" та переможцем торгів - АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "БАНК СІЧ" було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Х.В. за реєстровим № 309 та в цей же день, у відповідності та на виконання прийнятого Фондом рішення №509 від 26.05.2021 за рахунок виручених від реалізації заставної нерухомості коштів було проведено повне задоволення кредиторських вимог АТ "АЛЬПАРІ-БАНК" в сумі 50 106 557,38 грн. Для цього з накопичувального рахунку АТ "МІСТО БАНК" на поточний рахунок АТ "АЛЬПАРІ-БАНК" було перераховано кошти в сумі 44 400 377,19 грн, без ПДВ.

Розмір витрати на утримання та продаж заставленого нерухомого майна за адресою м. Київ, пров. Несторівський,6-А, становить 5 706 180,19 грн та визначений згідно законодавства в порядку і по формулі, що встановлені Положенням про порядок здійснення та розрахунку витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на утримання та продаж заставленого майна, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.02.2016 №138.

Витрати в процесі ліквідації банків законом покладаються на кредитора, вимоги якого забезпечені заставою, що прямо передбачено ч.2 п.3 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", п.1) п.2 р. II Положенні про порядок здійснення та розрахунку витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на утримання та продаж заставленого майна, затвердженому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.02.2016 №138, та підлягають відшкодуванню Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок заставодержателя: "У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов`язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна."

Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах встановлених договором або законом.

Відповідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Отже, оскільки в порядку, визначеному ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", АТ "Місто банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" належним чином виконало свої зобов`язання перед заставним кредитором АТ "Альпарі Банк" за договором міжбанківського кредиту в повній сумі 50106557,38 грн, відповідно зобов`язання за договором міжбанківського кредиту, який був забезпечений додатково порукою та іпотекою, є припиненими.

З огляду на припинення основного зобов`язання, припинилися і похідні від нього зобов`язання за договором поруки та договором іпотеки.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2021 у справі № 916/1015/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 01.11.2021 та постановою Верховного Суду від 15.12.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, установлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої установлено ці обставини, якщо інше не установлено законом.

Крім того, як убачається з рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2021 у справі № 916/1015/21, 12.07.2021 АТ "Альпарі Банк" подало до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та повернення надмірно сплаченого судового збору та просило стягнути з відповідача - поручителя ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання міжбанківського кредиту №41/980 від 15.11.2019 з наступними змінами та доповненнями, яка станом на 09.07.2021 складала 5 706 180,19 грн, з яких: основний борг - 5 706 180,19 грн; заборгованість за процентами - 0,00 грн.

Дана заява була прийнята господарським судом до розгляду та позовні вимоги вирішувалися саме в межах ціни позову 5 706 180,19 грн.

Також, ухвалою від 03.08.202 Господарський суд Одеської області замінив позивача у справі № 916/1015/21 з Акціонерного товариства "АЛЬПАРІ БАНК" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс ТІМ".

Указані обставини також не оспорювалися і учасниками справи під час розгляду справи №910/19199/21.

За приписами ч. 1 статті 75 ГПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При цьому, під час розгляду справи № 916/1015/21 суд не прийняв до уваги, укладений між ТОВ „Фінансова компанія „Фінанс Тім" та АТ „Альпарі Банк" договір про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021, оскільки на момент його укладення основне зобов`язання по кредиту позичальником (АТ "МІСТО БАНК") було погашено і припинилося. Тобто, зобов`язання, яке нібито передав АТ „Альпарі Банк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім" - вже не існувало.

Отже, ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Тім", звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021, укладеного з АТ "Альпарі Банк", оскільки на момент укладення спірного договору зобов`язання за основним кредитним договором і відповідно за договорами поруки та іпотеки припинилося.

Судом установлено, що 08.07.2021 між АТ "Альпарі Банк" та ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" було укладено Попередній договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого АТ "Альпарі Банк", як первісний кредитор, зобов`язався відступити ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ", як новому кредитору, право грошової вимоги, що належить АТ "Альпарі Банк" до АТ "Місто Банк", яке виникло на підставі договору про надання міжбанківського кредиту №41/980 від 15.11.2019 (включаючи всі зміни та доповнення до нього), за яким АТ "Альпарі Банк" набув право грошової вимоги до АТ "Місто Банк", включаючи права вимоги до правонаступників АТ "Місто Банк", страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки АТ "Місто Банк" або які зобов`язані виконати обов`язки АТ "Місто Банк". Сума грошової вимоги, яка відступлена АТ "Альпарі Банк" на користь ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" складає 5 706 180,19 грн.

На виконання п. 2.1. Попереднього договору від 08.07.2021 ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" (позивач) згідно платіжного доручення № 1 від 08.07.2021 сплатило на користь Банку забезпечувальний (гарантійний) платіж у розмірі 5 706 180,19 грн, що дорівнює сумі грошової вимоги, яка підлягає відступленню.

Відповідно до п. 5.1. Попереднього договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних подій, в залежності від того, яка з них сталася раніше: укладення Основного договору; розірвання Попереднього договору за угодою сторін.

09.07.2021 між АТ "Альпарі Банк" та ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" було укладено Договір про відступлення права вимоги №В-0907/21 на умовах, викладених у розділі 3 Попереднього договору.

Також, 09.07.2021 сторонами було підписано Акт приймання-передачі документів до договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09 липня 2021 року.

Відтак, Попередній договір відступлення права вимоги від 08.07.2021, укладений між АТ "Альпарі Банк" та ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ", припинив свою дію з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2022.

Як установлено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2021 у справі № 916/1015/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 01.11.2021 та постановою Верховного Суду від 15.12.2021, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" про стягнення з поручителя ОСОБА_1 5 706 180,19 грн, оскільки 08.07.2021 АТ "Місто Банк" належним чином виконало свої зобов`язання перед заставним кредитором АТ "Альпарі Банк" за договором міжбанківського кредиту в повній сумі 50106557,38 грн, відповідно зобов`язання за договором міжбанківського кредиту, який був забезпечений додатково порукою та іпотекою, є припиненими.

Згідно ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не установлено договором або законом.

Частина 1 ст. 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не установлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не установлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Зазначене положення є диспозитивним, отже інші правила можуть бути встановлені договором або законом. Суб`єкти зобов`язання можуть провести заміну кредитора лише в певній частині, тобто передати новому кредитору тільки частину прав старого кредитора, проте це є можливим в разі подільності права вимоги кредитора.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі № 925/1204/15.

Судом установлено, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021 між АТ "Альпарі Банк" та ТОВ "ФК "Фінанс Тім" зобов`язання АТ "Місто Банк" за договором міжбанківського кредиту №41/980 від 15.11.2019 були виконані.

Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Виходячи зі змісту наведеної норми, за загальним правилом, первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за те, що вимога, яку він передає, є дійсною. За умови, що відступлена вимога не є дійсною, то тягар негативних наслідків повинен покладатися на первісного кредитора - якщо в результаті цього в нового кредитора виникли збитки, то їх має відшкодувати йому первісний кредитор.

Недійсною є вимога, яка не має правової підстави: яка ґрунтується на нікчемному правочині або оспорюваному правочині, який визнано судом недійсним; яка не належала цедентові (зокрема, якщо раніше була відступлена іншій особі) чи на момент відступлення вже припинила своє існування (на підставі належного виконання боржником свого обов`язку, новації, зустрічного зарахування однорідної вимоги тощо).

Відповідно до положень ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що враховуючи, що АТ "Альпарі Банк" відступило ТОВ "ФК "Фінанс ТІМ" вимогу, яка припинила своє існування, у зв`язку з належним виконання боржником свого обов`язку, що суперечить положенням ст. 514, 519 ЦК України, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Тім" про визнання Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021 є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, за загальним правилом, наслідком недійсності правочину є повернення сторін недійсного правочину до попереднього стану (двостороння реституція). Такий наслідок недійсності правочину зумовлює дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства загалом, які у цьому випадку полягають у недопущенні можливості порушення імперативних приписів актів цивільного законодавства, та інтересів учасників недійсного правочину - у збереженні кожним із них того, що було ним передано на виконання такого правочину.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021 позивач на підставі платіжного доручення № 1 від 08.07.2021 сплатив на користь Банку забезпечувальний (гарантійний) платіж у розмірі 5 706 180,19 грн.

Враховуючи, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків та сторона зобов`язана повернути іншій стороні все, що вона отримала на виконання недійсного правочину, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5706180,19 грн.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на положення Попереднього договору, укладеного між сторонами 08.07.2021, оскільки за умовами п. 5.1. Попереднього договору, останній припинив свою дію з моменту укладання сторонами Договору про відступлення права вимоги №В-0907/21 від 09.07.2021.

Крім того, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2021 у справі № 916/1015/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 01.11.2021 та постановою Верховного Суду від 15.12.2021 щодо припинення зобов`язання за кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором, свідчать про неможливість позивача набути прав нового кредитора в грошових зобов`язання та отримати задоволення майнових вимог на суму 5706180,19 грн, сплаченої відповідачу за придбання права вимоги. Дії відповідача щодо передачі позивачу права вимоги на суму 5706180,19 грн також суперечили вимогам ст. 203 ЦК України, якою визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів відзначає, що апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду наявність передбачених підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині.

Щодо тверджень апелянта про те, що місцевим господарським судом будо необґрунтовано задоволено вимоги позивача про стягнення витрат на послуги адвоката, колегія суддів відзначає наступне.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3-6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано:

- Договір № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Тім" та Адвокатським об`єднанням "Джастлікторз";

- Додаткову угоду № 1 від 17.11.2021 до Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021, у п. 2 якої сторони визначили, що за комплексне ведення господарської справи щодо визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та стягнення коштів з Акціонерного товариства "Альпарі банк" розмір гонорару за ведення справи в суді першої інстанції становить 500 000,00 грн;

- Договір про внесення змін і доповнень від 17.02.2022 до Додаткової угоди № 1 від 17.11.2021 до Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021, яким сторони внесли зміни до п. 2 Додаткової угоди № 1 від 17.11.2021 та визначили, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги Клієнту у господарській справі № 910/19199/21 в суді першої інстанції становить 615 600,00 грн;

- платіжне доручення № 665 від 21.02.2022, на підставі якого ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Тім" перерахувало Адвокатському об`єднанню "Джастлікторз" гонорар у сумі 615 600,00 грн;

- Акт про надання правової допомоги № 1 від 21.02.2022 відповідно до Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокати АО "Джастлікторз" в рамках надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Фінанс Тім" у справі № 910/19199/21 відповідно до Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021, Додаткової угоди № 1 від 17.11.2021 (із змінами) станом на 26.05.2022.

Також до матеріалів справи долучені ордери, видані Адвокатським об`єднанням "Джастлікторз" на підставі Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021, на ім`я адвоката Воробйова О.В., адвоката Тараскіної К.О., адвоката Жука А.М., які представляли інтереси ТОВ "ФК "Фінанс Тім" під час розгляду справи №910/19199/21.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з огляду на відсутність в умовах Договору № 87/1/21 про надання правової допомоги від 17.11.2021 та Додатковій угоді № 1 від 17.11.2021 даних щодо вартості однієї години роботи адвоката АО "Джастлікторз", а також не зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО "Джастлікторз" в рамках надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Фінанс Тім" у справі № 910/19199/21, витраченого адвокатами часу на надання послуг з правничої допомоги позивачу, а також приймаючи до уваги підстави заявленого позову, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до суми 285309,01 грн, що становить 5% від суми задоволених майнових вимог.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - АТ "Альпарі Банк", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альпарі Банк" на рішення Господарського суду м. Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.06.2022 у справі №910/19199/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Альпарі Банк".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.10.2022.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран