ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 жовтня 2022 року Справа № 903/590/22

за позовом: Волинського обласного центру зайнятості, м.Луцьк

до відповідача: підприємця Яручика Ігоря Анатолійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 7 992 грн. 05 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16.08.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Волинського обласного центру зайнятості до підприємця Яручика Ігоря Анатолійовича про стягнення 7 992 грн. 05 коп. незаконно отриманої допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Ухвалою суду від 17.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу, - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 24.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 55).

Строк для подання відзиву - по 08.09.2022.

05.09.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача №4 від 02.09.2022, згідно якого позовні вимоги заперечує, оскільки виплата коштів по частковому безробіттю ОСОБА_1 здійснена за звітний період, коли вказаний працівник перебувала в трудових відносинах з відповідачем і звільнена не була, отже кошти відповідачем використані за цільовим призначенням.

Позивач відзив відповідача отримав 05.09.2022, що підтверджується витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №298 (а.с. 72).

Строк для подання відповіді на відзив - по 08.09.2022.

Позивач у відзиві №288/34/04, який надісланий на адресу суду засобом поштового зв`язку 08.09.2022, позовні вимоги підтримує. Зазначає, що оскільки виплата допомоги по частковому безробіттю ОСОБА_1 здійснювалась за період з 17.03.2020 по 31.05.2020, тобто за 76 днів, а трудові відносини припинені за згодою сторін через 68 днів з дня закінчення виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину, відповідач зобов`язаний повернути кошти, отримані ним для виплат найманому працівнику ОСОБА_1 .

Відповідач відповідь на відзив отримав 23.09.2022 (а.с. 73).

Строк для подання заперечень на відповідь на відзив - по 26.09.2022.

Заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача на адресу суду не надходили.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи відсутність заперечень відповідача на відповідь на відзив позивача, закінчення строку на їх подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки, призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19) внесено зміни, зокрема до Закону України «Про зайнятість населення» та передбачено надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Статтею 47-1 Закону (в редакції, чинній на момент звернення відповідача з заявою про призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину) визначено підстави надання такої допомоги та осіб, які мають право на її отримання.

У відповідності до ч.1 ст.47-1 Закону допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановлених Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця для її виплати працівникам.

Право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію) (ч.3 ст. ст. 47-1 Закону).

Механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначено Порядком надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 306.

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №453 «Про внесення змін до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №306, відповідно до яких, виплата допомоги по частковому безробіттю на період карантину фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, здійснюється центром зайнятості.

Отже, вищенаведеними нормами чинного законодавства встановлено право застрахованої особи, з якою в роботодавця оформлено трудові відносини, на допомогу по частковому безробіттю на період карантину за зверненням роботодавця для її виплати. Головною умовою виплати працівникам допомоги по безробіттю на період карантину у разі втрати ними частини заробітної плати є наявність трудових відносин між роботодавцем та працівником.

Жодна з вказаних норм не містить імперативного припису щодо наявності трудових відносин між роботодавцем, що подає звітність, та найманими працівниками саме станом на дату подання звітності. Як випливає з вказаних норм, наявність або відсутність гарантованих державою виплат залежить виключно від наявності або відсутності трудових відносин у звітному періоді.

13.03.2020 підприємцем Яручиком І.А. видано наказ №1/1 про зупинення діяльності з 17.03.2020 до завершення карантину, встановленого постановою №211 без припинення трудових відносин з працівниками (а.с. 9).

Підприємцем Яручиком І.А. подано до Рожищенської районної філії Волинського обласного центру зайнятості заяву від 11.06.2020 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину працівникам (застрахованим особам), з якими оформлені трудові відносини, що втратили частину заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновірусної хвороби (а.с. 8).

Волинським обласним центром зайнятості видано наказ №252 від 12.06.2020 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19 в межах затвердженого кошторису видатків на 2020 рік Волинського обласного центру зайнятості для виплати працівникам, зокрема підприємця Яручика І.А. (а.с. 10-12).

15.06.2020 між Волинським обласним центром зайнятості в особі Рожищенської районної філії та підприємцем Яручиком І.А. укладено договір №310/6 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненою коронавірусом Sars-Cov-2 (а.с. 13-14), предметом якого є надання центром зайнятості роботодавцю коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), відповідно до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 453, у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності (п. 1). Центр зайнятості має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду; перевіряти цільове використання коштів Фонду, наданих роботодавцем для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; отримувати від роботодавця необхідні документи та пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем відомостей про виплату працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину (п. 2). Роботодавець зобов`язаний: 1) забезпечувати цільове використання коштів Фонду, наданих як допомога по частковому безробіттю на період карантину; 2) подавати, зокрема щомісяця до 10 числа (до закінчення строку дії цього договору) центру зайнятості відомості про осіб відповідно до пункту 15 Порядку, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, а також повідомляти про зміну зазначених відомостей протягом п`яти календарних днів; 3) виплачувати працівникам допомогу по частковому безробіттю на період карантину протягом трьох робочих днів після їх надходження на рахунок роботодавця за окремою платіжною відомістю для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину; 4) подавати щомісяця не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів після виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину центру зайнятості копії платіжних відомостей для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину з підтвердженням перерахування коштів на рахунки працівників; 5) письмово інформувати центр зайнятості про звільнення працівника (працівників) протягом шести місяців або протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (якщо допомога по частковому безробіттю на період карантину виплачувалася менше ніж 180 календарних днів) з підстав, зазначених у пункті 6 цього договору; 6) повернути центру зайнятості за наявності підстав, передбачених пунктом 20 Порядку, кошти в повному обсязі, у разі виплаченої звільненій особі допомоги по частковому безробіттю на період карантину, надані роботодавцю для її виплати працівникам; 7) допускати представників центру зайнятості до проведення перевірок даних, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину (п. 5).

Відповідно до п.15 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) (далі - Порядок), перерахування коштів фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, або роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється центром зайнятості щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості на підставі відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", наданих роботодавцем за формою згідно з додатком 1, а фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, - за формою згідно з додатком 2.

На виконання вимог вказаного пункту, відповідачем для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину подані відомості про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», зокрема щодо ОСОБА_1 (а.с. 21-23).

На підставі поданих відповідачем відомостей Волинським обласним центром зайнятості перераховано підприємцю Яручику І.А. грошові кошти в сумі 39 393 грн. 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 26.06.2020 (а.с. 24).

Відповідачем перераховано ОСОБА_1 7 992 грн. 05 коп. згідно платіжних доручень від 30.06.2020 з призначенням платежу «виплата допомоги по частковому безробіттю за березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року» (а.с. 25-27).

07.08.2020 підприємцем Яручиком І.А. виданий наказ №11 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 за прогул (а.с. 18).

16.10.2020 Рожищенською філією Волинського обласного центру зайнятості проведено перевірку цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину, відомостей, поданих роботодавцем для отримання допомоги, за результатами яких порушень не виявлено. Встановлено звільнення 07.08.2020 однієї із найманих працівників ОСОБА_1 за прогул (а.с. 15-17).

01.12.2021 позивачем здійснено повторну перевірку цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину, про що складено акт №20 від 01.10.2021. Встановлено, що найманий працівник ОСОБА_1 звільнена з роботи 07.08.2020 за згодою сторін у зв`язку із затвердженням Луцьким міськрайонним судом Волинської області мирової угоди від 10.06.2021 у справі №161/15539/20 (а.с. 19).

Наказом підприємця Яручика І.А. №28 від 10.03.2021 внесено зміни до наказу №11 від 07.08.2020 «Про припинення трудового договору», виклавши причину звільнення ОСОБА_1 «за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» (а.с. 20).

Підстава звільнення ОСОБА_1 змінена, зокрема за згодою відповідача.

Зміни внесені до затвердженої судом мирової угоди.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 03.12.2021 №598/34/04 про повернення коштів в сумі 7 992 грн. 05 коп., отриманих з порушенням вимог п. 6 ст. 47-1 ЗУ «Про зайнятість населення», п. 18 Порядку та п. 6 договору (а.с. 28-29).

Відповідач у листі від 15.12.2021 повідомляє про відсутність порушень вимог чинного законодавства України (а.с. 30-32).

Докази повернення суми виплат відповідачем позивачу в матеріалах справи відсутні.

Згідно п. 6 ст. 47-1 ЗУ «Про зайнятість населення», п. 20 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася допомога по частковому безробіттю на період карантину (розірвання трудового договору протягом шести місяців (якщо допомога виплачувалася менше ніж 180 календарних днів, - протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги), з дня закінчення виплати допомоги з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 (крім повної ліквідації або припинення діяльності роботодавця), пунктом 1 статті 36, частиною третьою статті 38 Кодексу законів України про працю, кошти повертаються в повному обсязі до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 21 Порядку встановлено, що за наявності підстав, передбачених пунктом 20 цього Порядку, центр зайнятості вживає заходів до повернення в повному обсязі коштів, наданих роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, відповідно до законодавства.

Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема угода сторін.

Судом встановлено, що допомога ОСОБА_1 виплачувалась за період з 17.03.2020 по 31.05.2022, тобто за 76 днів.

07.08.2020 підприємцем Яручиком І.А. виданий наказ №11 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 «за прогул» (а.с. 18).

Отже трудові відносини Яручика І.А. з ОСОБА_1 припинені 07.08.2020, тобто через 68 днів з дня закінчення виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2021 затверджено мирову угоду, укладену між підприємцем Яручиком І.А. та ОСОБА_1 , за якою підприємець Яручик І.А. зобов`язується впродовж 3 (трьох) календарних днів з моменту набрання даною ухвалою законної сили внести зміни до наказу № 11 від 07.08.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту)», вказавши причину звільнення ОСОБА_1 в такій редакції: «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України».

Наказом підприємця Яручика І.А. №28 від 10.03.2021 внесено зміни до наказу №11 від 07.08.2020 «Про припинення трудового договору», виклавши причину звільнення ОСОБА_1 «за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» (а.с. 20).

Заперечення відповідача, що до 10.03.2021 був чинний наказ №11 від 07.08.2020, яким ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України «за прогул», не приймаються судом.

Судом встановлено, що трудові відносини між підприємцем Яручиком І.А. та ОСОБА_1 припинилися 07.08.2020. Дата звільнення останньої також 07.08.2020.

У зв`язку із зміною підприємцем Яручиком І.А. на підставі наказу №28 від 10.03.2021 причини звільнення ОСОБА_1 з «за прогул» на «за згодою сторін», така причина звільнення як «за прогул» не існує.

Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми, враховуючи звільнення працівника протягом періоду, який є меншим періоду виплати допомоги, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами ч.ч. 5, 6 пункту 5 укладеного сторонами договору щодо інформування центру зайнятості про звільнення працівника (працівників) протягом шести місяців або протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (якщо допомога по частковому безробіттю на період карантину виплачувалась менше ніж 180 календарних днів), та повернення центу зайнятості безпідставно отриманих коштів, вимога про стягнення з відповідача 7 992 грн. 05 коп. допомоги по частковому безробіттю на період карантину є обґрунтованою.

Доводи відповідача щодо наявності трудових відносин між ним та ОСОБА_1 у звітному періоді, зокрема березні- травні 2020 року, що є підтвердженням правомірності виплат позивача, не беруться судом до уваги, оскільки в даному випадку мова йде не про звільнення працівника у період березня-травня 2020 року, а про розірвання договору протягом періоду, який є меншим періоду виплати допомоги.

Судом враховано, що юридичний вчинок щодо звільнення працівника ОСОБА_1 викликав певні наслідки, а саме: фактично анульовано підставу, на якій виплачено їй допомогу по частковому безробіттю на період карантину, але виникло право на звернення до служби зайнятості з метою отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються, зокрема, незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Таким чином положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг і обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, які містяться в постановах від 12 липня 2018 року у справі № 914/586/17 та від 07 грудня 2018 року у справі № 922/3435/17.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з підприємця Яручика Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_1., ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Волинського обласного центру зайнятості (вул. Богдана Хмельницького, 3а, м. Луцьк, )

7 992 грн. 05 коп. допомоги по частковому безробіттю на період карантину та 2 481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 10 473 грн. 05 коп. (десять тисяч чотириста сімдесят три грн. 05 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук